Гребінківський районний суд Полтавської області 

__________________________________________________________________________________
  	Справа № 528/295/26	

Провадження № 3/528/71/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України

18.03.2026 м. Гребінка

18 березня 2026 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., за участі особи яка притягується до відповідальності, розглянувши об`єднані адміністративні матеріали, що надійшли від СПД №1 ВП №1 Лубенського районного відділу поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та ч.2 ст. 173-2 КУпАП,
по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-
в с т а н о в и в:
В провадженні Гребінківського районного суду Полтавської області знаходяться чотири адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП та ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою судді від 18.03.2026 року вказані адміністративні матеріали були об`єднані в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП.
Із протоколу про адміністративне правопорушення від 02.03.2026 року серії ВАД №994010, слідує, що 01.03.2026 року о 13-00 год. гр. ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.150 СК України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме, зловживав алкогольними напоями, вів антисоціальний спосіб життя, не створив належні умови для проживання, навчання та виховання дітей. У зв`язку з чим дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.
Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 994013 від 02.03.2026 року слідує, що 01.03.2026 року о 13-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за своїм місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав словесно, принижував, не дозволив заходити до будинку за адресою проживання, що негативно вплинуло на фізичний та психологічний стан дитини, таким чином дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 994012 від 02.03.2026 року слідує, що 01.03.2026 року о 13-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за своїм місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: ображав словесно, принижував, не дозволив заходити до будинку за адресою проживання, що негативно вплинуло на фізичний та психологічний стан дитини, таким чином дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 994011 від 02.03.2026 року слідує, що 01.03.2026 року о 13-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за своїм місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: ображав словесно, принижував, не дозволив заходити до будинку за адресою проживання, що негативно вплинуло на фізичний та психологічний стан дитини, таким чином дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП
У судовому засіданні, особа яка притягується до відповідальності – ОСОБА_1 вину в скоєному визнав, підтвердив обставини викладені в протоколах, просив суворо не карати. Крім того зазначви, що пройшов курс лікування від алкогольної залежності, наразі офіційно працевлаштований, повністю змінив своє ставлення до дітей. Визнав свої помилки при їх вихованні.
Суддя, роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст.268 КУпАП, заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справ про адміністративне правопорушення та оцінивши їх у відповідності до положень ст.252 КУпАП, приходить до наступного висновку. 
Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Частиною 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. 
Разом з цим, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагандують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоров`ю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу і без нього.
Крім того, диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Так, згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Крім того, обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені у ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
При цьому, відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Крім того, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Відповідно до п.3 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.4, п.14, п.17 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
За приписами ч.1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Частина 2 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Суддя оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю вважає, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.184 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами.
Суддя вважає, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо належного виховання, розвитку та забезпечення своїх дітей.

Крім того, суддя вважає, що дії ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 173-2 КУпАП також кваліфіковані вірно, як скоєння дій психологічного та економічного характеру по відношенню до своїх дітей, тобто насильства в сім`ї.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягання до адміністративної відповідальності не закінчилися.
Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. 
На підставі статті ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставини, що пом`якшують правопорушення визнано щире каяття.
Обставини, які обтяжують правопорушення не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Правила, встановлені ст.36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.
Враховуючи характер вчинених правопорушень, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин вчинення правопорушення вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень повинна бути міра відповідальності в межах санкцій ч.1 ст. 184 та ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави із застосуванням ст.36 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 36, 40-1, ч.1 ст. 184, ч.2 ст.173-2, ст. ст. 245, 280, 283-285 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення:
- за ч.1 ст.184 КУпАП (протокол серії ВАД №994010 від 02.03.2026) у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;
- за ч.2 ст.173-2 КУпАП (протоколи серії ВАД 994011, ВАД 994012, ВАД 994013 від 02.03.2026) у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.
- на підставі ст.36 КУпАП призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., з перерахуванням суми штрафу в дохід держави суми штрафу в дохід держави: (Отримувач коштів - Гребiнкiвське УК/Гребін.р-н/21081100; Код отримувача (ЄДРПОУ)- 37959255; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача (IBAN) – UA378999980313030106000016608; Код класифікації доходів бюджету – 21081100).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп., на користь державного бюджету України: (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ)- 37993783; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача (IBAN) - UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету – 22030106).
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя 	М. О. Вітківський