Номер провадження: 22-ц/813/486/25 
Справа № 504/2300/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.,

учасники справи:
позивач – Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Сенс Банк»
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Лях Роман Миколайович
на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 травня 2023 року
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до відповідачів, у якому просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2004/08/215 від 19.05.2004 року у сумі 3474,76 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору.
Заявлені позовні вимоги Позивач обґрунтовував тим, що 19.05.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі – Позивач та/або Кредитор) та ОСОБА_1 (надалі – Відповідач – 1 та/або Позичальник) було укладено кредитний договір № 2004/08/215 (надалі – Кредитний договір).
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надає ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, зі сплатою 12 (дванадцять) відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 18 травня 2007 року.
Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачено, що кредит надається Позичальнику на наступні цілі: для сплати поточних розходів. Позичальник не має право використовувати кредит для сплати відсотків по кредитах та інших боргових зобов`язань.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 19.05.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 (надалі – Відповідач-2 та/або Поручитель) та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 07-16/288 (надалі – Договір поруки).
Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених Договором кредиту № 2004/08/215 від 19.05.2004 року.
Загальними зборами акціонерів Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
Свої зобов`язання за Кредитним договором Позивач виконав, надавши Відповідачу-1 грошові кошти в сумі обумовленій Кредитним договором.
Підпунктом 3.3.8. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін визначений п. 1.1. цього Договору.
У порушення умов Кредитного договору Відповідач-1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 22.06.2018 року сформувалась заборгованість за Кредитним договором у розмірі 3474,76, з яких:
-1706,64 доларів США – сума заборгованості за тілом кредиту;
-1768,12 доларів США – сума заборгованості за відсотками.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 30 травня 2023 року замінено назву правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», на Акціонерне Товариство «Сенс Банк».
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено в повному обсязі.
Солідарно стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного Товариства «Сенс Банк» (ЄДРПОУ: 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, IBAN - НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором № 2004/08/215 від 19.05.2004 року у сумі 3474,76 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариств «Сенс Банк» (ЄДРПОУ: 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, IBAN - НОМЕР_3 ) 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного Товариства «Сенс Банк» (ЄДРПОУ: 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, IBAN - НОМЕР_3 ) 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня судового збору.

Рішення суду вмотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не спростованими відповідачем належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Лях Р.М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині солідарного стягнення до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Банк пропустив термін на звернення з позовом до Поручителя як солідарного боржника у зв`язку з преклюзивним строком передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, чинною на момент правовідносин.
Акцентується увага на тому, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про солідарне стягнення не враховано, що Банк пропустив можливість звернення до Поручителя, як солідарного боржника по кредитному договору, оскільки від останнього платежу який був здійснений Позичальником до звернення Банку до суду з позовом пройшло більше 10 років, а це набагато більше ніж встановлено ч. 4 ст. 559 ЦК України.
На думку сторони відповідачів, враховуючи те, що вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`являти в судовому порядку в межах строку дії договору поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу, з урахуванням обставин цієї справи, а саме те, що позов було пред`явлено 09.07.2018 року, є всі підстави вважати, що договір поруки припинив свою дію і позов в частині солідарного стягнення до поручителя не підлягає задоволенню.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Проте, ОСОБА_2 подані додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких вона просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог до ОСОБА_2 , ухвалите нове рішення яким в частині позову до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.
На думку скаржниці, Позивач у позовній заяві не навів жодного правового обґрунтування, щодо законності стягнення ним заборгованості з позичальника та з поручителя зі спливом позовної давності, у червні 2018 року, тобто через 11 років, після настання кінцевої дати погашення кредиту.
Крім того, наголошується, що сторони не укладали додаткових Угод до договору поруки від 19.05.2005 року, а відтак поручитель не надавав згоди про надання поруки за позичальника за виконання ним збільшеного розміру зобов`язання. Ні умовами договору поруки, ані умовами кредитного договору не передбачено згоди поручителя на «автоматичне» збільшення його відповідальності у майбутньому у разі збільшення розміру відповідальності позичальника. Зауважується, що п. 3.2.2 договору поруки від 19.05.2004 року прямо передбачено, що кредитор зобов`язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов`язання не змінювати умов договору кредиту без попередження Поручителя. Поручитель же, не отримував ані від позичальника, ані від кредитора на виконання цієї умови договору пропозицій щодо зміни умов договору кредиту та зміни договору поруки, не отримував запиту або пропозицій щодо письмового погодження вищевказаних змін до кредитного договору, не отримував повідомлення про укладення між кредитором та позичальником 17.10.2005 року Додаткової угоди № 1 до договору кредиту.
Також, ОСОБА_2 подані додаткові міркування до апеляційної скарги, які практично є ідентичними доводам викладеним в апеляційній скарзі та додаткових
Представником АТ «Сенс Банк» адвокатом Стеценко М.В. подані пояснення на апеляційну скаргу, в яких вони просять оскаржуване рішення залишити без змін. Сторона позивачів вважає, що заявлені ними позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на ч. 3 ст. 551 ЦК, про те, що «розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду» сторона скаржників вважає таким, що свідчить про опосередковане визнання скаржником свого зобов`язання за договором поруки.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Скаржниця ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
Інші учасники справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Представник позивача АТ «Сенс Банк» адвокат Стеценко М.В. в поданих поясненнях до апеляційної скарги, просив розгляд справи проводити за відсутності позивача, та апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судові повістки надіслані відповідачу ОСОБА_1 , повернулись з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У пункті 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «Адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «Адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено його підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 99-1 Правил, тому у суду апеляційної інстанції не було підстав не враховувати причини повернення до суду судової повістки під час вирішення питання про повідомлення заявниці про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, а також про можливість розглядати справу за відсутності відповідача.
За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Тож, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20.
З наведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_1 відповідно до процесуального закону вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, та його не явка не перешкоджає розгляду справи.
Додатково ОСОБА_1 повідомлено шляхом розміщення Одеським апеляційним судом оголошення на офіційному веб-сайті судова влада України про місце, дату та час розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників які не з`явились.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

В червні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (адреса: 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ЄДРПОУ: 00039019) подав до Комінтернівського районного суду Одеської області позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 2004/08/215 від 19.05.2004 року.
07 жовтня 2020 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області справу було передано до Приморського районного суду м. Одеси.
01 квітня 2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
В липні 2021 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява від представника Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» про залучення правонаступника позивача в справі № 504/2300/18, а саме - Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
21.11.2019 року рішенням Спільних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" та АТ "УКРСОЦБАНК", оформленим протоколом № 1/2019, затверджено нову редакцію Статуту АТ "АЛЬФА-БАНК".
Відповідно до підпункту 2) пункту 1.2 Статуту АТ "АЛЬФА-БАНК" є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ "УКРСОЦБАНК" на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ "УКРСОЦБАНК" (рішення № 5/2019 від 15.10.2019 року) та рішенням Загальних зборів акціонерів АТ "АЛЬФА-БАНК" (протокол № 4/2019 від 15.10.2019 року), відповідно до якого до АТ "АЛЬФА-БАНК" було передано все майно, права і зобов`язання АТ "УКРСОЦБАНК", яке було створене згідно з Договором про створення Республіканського акціонерно-комерційного банку соціального розвитку від 14.09.1990 року в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства на базі установ Житлосоцбанку СРСР 31.10.1990 року з найменуванням Республіканський акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", який у подальшому змінював назву:
(1) на Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 20.06.1991 року про виключення з найменування банку слова "Республіканський");
(2) на Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" (згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 09.03.2010 року про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та про зміну найменування), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань АКБСР "Укрсоцбанк"; та (3) на Акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" (згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 26.04.2018 року про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування товариства), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань ПАТ "УКРСОЦБАНК".
26.11.2019 року НБУ погодив Статут АТ "АЛЬФА-БАНК" (нова редакція від 21.11.2019 року).
28.11.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С. здійснив реєстраційну дію № 10681050156055612 – державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, змін статутного або складеного капіталу та змін складу або інформації про засновників, якою зокрема провів державну реєстрацію Статуту АТ "АЛЬФА-БАНК" (редакція від 21.11.2019 року).
03.12.2019 року до ЄДРЮОФОПГФ було внесено запис про припинення АТ "УКРСОЦБАНК".
У вересні 2021 року ухвалою Приморського районного суду міста Одеси залучено в якості позивача у справі з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» як правонаступника.
У травні 2023 року від представника Позивача надійшла заява про зміну найменування учасника цивільної справи, в якій просить змінити назву сторони судового провадження - юридичної особи з АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК.
Відповідно до Витягу зі Статуту АТ «СЕНС БАНК», затвердженого Національним Банком України 12.09.2022 року, АТ «СЕНС БАНК» є повним правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк».
Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»).
Щодо суті справи:
19.05.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі – Позивач та/або Кредитор) та ОСОБА_1 (надалі – Відповідач – 1 та/або Позичальник) було укладено кредитний договір № 2004/08/215 (надалі – Кредитний договір).
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надає ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, зі сплатою 12 (дванадцять) відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 18 травня 2007 року.
Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачено, що кредит надається Позичальнику на наступні цілі: для сплати поточних расходів. Позичальник не має право використовувати кредит для сплати відсотків по кредитах та інших боргових зобов`язань.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 19.05.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 (надалі – Відповідач-2 та/або Поручитель) та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 07-16/288 (надалі – Договір поруки).
Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених Договором кредиту № 2004/08/215 від 19.05.2004 року.
Загальними зборами акціонерів Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
Свої зобов`язання за Кредитним договором Позивач виконав, надавши Відповідачу-1 грошові кошти в сумі обумовленій Кредитним договором.
Підпунктом 3.3.8. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін визначений п. 1.1. цього Договору.
У порушення умов Кредитного договору Відповідач-1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 22.06.2018 року сформувалась заборгованість за Кредитним договором у розмірі 3474,76, з яких:
-1706,64 доларів США – сума заборгованості за тілом кредиту;
-1768,12 доларів США – сума заборгованості за відсотками;

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Законність рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та судового збору, колегією суддів не перевіряється, оскільки зазначене не є предметом апеляційного оскарження.
Скаржником, оскаржується рішення лише в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , а тому апеляційний суд переглядає судове рішення саме в цій частині.

Стягуючи заборгованість з поручителя суд першої інстанції виходив з того, що поручитель як солідарний боржник має нести відповідальність у такому ж розмірі, що і позичальник.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (ч. 1ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у ст. 554 цього Кодексу.
Порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Зміни в ч. 4 ст. 559 ЦК України внесені згідно з Законом країни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування № 2478-VIII від 03.07.2018 року, а тому до спірних відносин необхідно застосувати редакцію ст. 559 ЦК України, яка діяла до 03.07.2018 року.
Отже порука це строкове зобов`язання і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).
Необхідно звернути увагу, що умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
З аналізу ч. 4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися, як строк протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.
Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Разом з тим, якщо умовами Кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.
Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно зі статтею 1 Кредитного договору №2004/08/215 від 19.05.2004 року, п. 1.1 сторони досягли згоди та встановили порядок погашення основної суми заборгованості: п. 1.1.1 — з червня 2004 року по квітень 2007 року рівними частками по 83 (вісімдесят три) долари США, - в травні 2007 року — 95 (дев`яносто п`ять) доларів США, з кінцевим терміном заборгованості 18 травня 2007 року, також, в статті 2 Кредитного договору погодили нарахування відсотків. Аналогічні зобов`язання прописані і в Договорі Поруки № 07-16/288 від 19.05.2004 року.
Оскільки Кредитним договором передбачено сплату періодичних платежів, а за договором поруки поручитель відповідає за зобов`язаннями згідно з кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
Тобто, якщо до вимог, заявлених до боржника, застосовується загальний строк давності передбачений ст. 257 ЦК України, то до вимог, заявлених до поручителя вказаний строк обмежується строком дії поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на розгляду справи в суді першої інстанції).
Така правова позиція відповідає правовому висновку, що викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12 (провадження 14-145цс18), в якій підтримала правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16 та в інших.

Згідно з Розрахунком заборгованості по Клієнту ОСОБА_1 за Кредитним договором №2004/08/2015 від 19.05.2004 року, борг виник з 03.08.2005 року (а.с.10 Том 1).

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів лише 02.07.2018 року, що підтверджується штампом «Укрпошта» на конверті, а тому колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними та Позивач пропустив шестимісячний строк передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України для звернення з вимогами до поручителя, а тому позовні вимоги в частині стягнення солідарно з поручителя заборгованості за Кредитним Договором не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норму матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в частині задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з поручителя заборгованості за Кредитним договором, з одночасним ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасуванню та постановленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2004/08/215 від 19.05.2004 року.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі ч.13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд в порядку розподілу судових витрат між сторонами вважає за необхідне стягнути з Акціонерного Товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі — 2643 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Лях Роман Миколайович, задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 травня 2023 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 2004/08/215 від 19.05.2004 року і судового збору, та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2004/08/215 від 19.05.2004 року відмовити.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі — 2643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький