Справа № 939/2894/25

РІШЕННЯ
Іменем України
16 квітня 2026 року	селище Бородянка  	

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Стасенка Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

 
УСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 березня 2020 року між АТ "Укрсиббанк" і ОСОБА_1 укладено договір № 96277299000, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 40260 грн на строк 24 місяці, до 13 березня 2022 року. Процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 67% річних. Кредитодавець належним чином виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти у вказаному розмірі.
14 грудня 2020 року між АТ "Укрсиббанк" і ТОВ "ФК "Інвестхоллс Веста" було укладено договір № 192, відповідно до якого ТОВ "ФК "Інвестхоллс Веста" набуло права вимоги до позичальників за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року.
15 грудня 2020 року між ТОВ "ФК "Інвестхоллс Веста" і ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір № 04/15/12/2020/1, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором відповідача № 96277299000 від 13 березня 2020 року. 
18 лютого 2025 року укладено договір № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ "Коллект Центр" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 96277299000. Таким чином ТОВ "Факторинг Партнерс" наділене правом вимоги до відповідача за кредитним договором.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви становить 89186 грн 23 коп., з яких 39117 грн 02 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 50069 грн 21 коп. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
З урахуванням вказаних обставин просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року у розмірі 89186 грн 23 коп. і відшкодувати судові витрати. 
25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані у зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідач відзив на позов суду не подав.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 13 березня 2020 року між АТ "Укрсиббанк" і ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 96277299000, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 40260 грн на строк 24 місяці, до 13 березня 2022 року. Кредит надається для особистих потреб, а саме: в сумі 40000 грн на споживчі цілі, шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий в банку, до якого випущено платіжну карту; 260 грн – на оплату страхового платежу, відповідно до умов договору добровільного страхування позичальника, укладеного 13 березня 2020 року з ПрАТ СК "КАРДІФ". Процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 67% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування становить 74036 грн 64 коп. і включає в себе 40260 грн – тіло кредиту, 33776 грн 64 коп. – проценти, нараховані за користування кредитом в межах строку кредитування (а.с. 12-17)
14 грудня 2020 року між АТ "Укрсиббанк" і ТОВ "ФК "Інвестхоллс Веста" було укладено договір факторингу № 192, відповідно до якого ТОВ "ФК "Інвестхоллс Веста" набуло права вимоги до позичальників за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ "ФК "Інвестхоллс Веста" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 56659 грн 09 коп., з яких 39117 грн 02 коп. – заборгованість за основним боргом, 17542 грн 07 коп. – заборгованість за відсотками (а.с. 25-28).
15 грудня 2020 року між ТОВ "ФК "Інвестхоллс Веста" і ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 04/15/12/2020/1, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 04/15/12/2020/1 від 15 грудня 2020 року, ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 56659 грн 09 коп., з яких 39117 грн 02 коп. – заборгованість за основним боргом, 17542 грн 07 коп. – заборгованість за відсотками (а.с. 30-33, 29).
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором відповідача № 96277299000 від 13 березня 2020 року у розмірі 89186 грн 23 коп., з яких 39117 грн 02 коп. – заборгованість за основним зобов`язанням, 50069 грн 21 коп. – заборгованість за процентами (а.с. 35-44). 
18 лютого 2025 року укладено договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Коллект Центр" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року у розмірі 89186 грн 23 коп., з яких 39117 грн 02 коп. – заборгованість за основним зобов`язанням, 50069 грн 21 коп. – заборгованість за процентами (а.с. 79-87).
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року станом на 18 лютого 2025 року становить 89186 грн 23 коп., з яких 39117 грн 02 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 50069 грн 21 коп. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 24).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до договору про надання споживчого кредиту, строк дії ліміту кредитування – 24 місяці; відповідно до п. 3.5 договору, позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі, шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка платежів, що визначений у додатку №1, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 13 березня 2022 року. 
Відповідно до додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування складає 74036 грн 64 коп. і включає в себе 40260 грн – тіло кредиту, 33776 грн 64 коп. – відсотки за користування кредитом (а.с. 13 на звороті).
Таким чином відповідач повинен був сплатити на користь позивача відсотки у визначеному договором розмірі, в межах погодженого сторонами строку кредитування – 24 місяці, що становить 33776 грн 64 копійки.
З огляду на викладене, оскільки відповідач умови договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 96277299000 від 13 березня 2020 року в розмірі 72893 грн 66 коп., з яких 39117 грн 02 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 33776 грн 64 коп. – заборгованість за відсотками.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, прайс-листа Адвокатського об`єднання "Лігал Ассістанс", заявки на надання правничої допомоги № 1777 від 01 серпня 2025 року, витягу з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2025 року, згідно з якими витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, складають 25000 гривень (а.с. 48-52).
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову і розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність визначення таких витрат до стягнення у розмірі 5000 гривень.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" підлягає частковому задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1979 грн 87 коп., виходячи з розрахунку: 72893 грн 66 коп. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) : 89186 грн 23 копійки (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6 офіс 521) заборгованість за договором № 96277299000 від 13 березня 2020 року в розмірі 72893 (сімдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто три) гривні 66 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1979 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 87 копійок і витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині в позові відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 16 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя	Геннадій СТАСЕНКО