ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

02 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/4448/24 
Номер провадження 22-ц/816/227/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Замченко А. О. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області, орган опіки та піклування Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2025 року, у складі судді Соколової Н.О., ухвалене у м. Охтирка, 

в с т а н о в и в :

03 вересня 2024 року до суду звернувся позивач і просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що у період з 10 квітня 2013 року по 11 вересня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу сторони ще тривалий час проживали за однією адресою. Весь цей час відповідачка зловживала спиртними напоями і перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння систематично вчиняла насильство в сім`ї, ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, за що неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що така негідна поведінка матері може негативно вплинути на психічний стан, розвиток та виховання неповнолітніх дітей, тому просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області, орган опіки та піклування Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував принцип найкращих інтересів дитини, закріплений у міжнародних актах, зокрема Конвенції про права дитини та практиці ЄСПЛ. Позивач наголошує, що поведінка матері суперечить цим принципам, оскільки вона тривалий час зловживає алкоголем, ухиляється від виконання батьківських обов`язків та систематично вчиняє домашнє насильство у присутності дітей.
Скаржник наводить численні докази неналежної поведінки відповідачки: притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство та невиконання батьківських обов`язків, факти перебування у стані алкогольного сп`яніння, проблеми з працевлаштуванням, а також медичні довідки, що свідчать про алкогольну залежність і пов`язані з нею психічні розлади. Також зазначає про випадок травмування дитини, який, на думку позивача, став наслідком відсутності належного нагляду з боку матері.
Крім того, апелянт вказує, що суд та органи опіки не надали належної оцінки цим доказам, а також неправильно охарактеризували особу відповідачки. На його думку, сукупність наведених фактів свідчить про свідоме і тривале нехтування матір`ю своїми обов`язками, що становить загрозу для життя, здоров`я та розвитку дітей.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
ОСОБА_2 та треті особи повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 його представника - адвоката Білери П.П., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у період з 10 квітня 2013 року по 11 вересня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 17).
Із постанов суду від 22 серпня 2022 року, 09 листопада 2022 року, 30 листопада 2022 року та 13 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184, ч. 2 ст. 184 та за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП ( а.с. 18,19, 66, 68).
Згідно з характеристикою ОСОБА_2 з ЗДО «Зернятко» вона працювала на посаді помічника вихователя у період з 04 січня 2008 року по 18 червня 2024 року і характеризується посередньо (а.с. 42).
Із відповіді Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області від 07 вересня 2024 року вбачається, що 06 серпня 2024 року о 21 год 09 хв. в с. Хухра було здійснено наїзд мотоцикла на дитину ОСОБА_3 , яка була госпіталізована до дитячого відділення Охтирської ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, садна обличчя обох верхніх та нижніх кінцівок, рвані рани лівого плеча та лівого передпліччя. За даним фактом позивач звертався до поліції, щоб ОСОБА_2 притягнули до відповідальності за ухилення від виконання батьківського обов`язку ( а.с. 44-45).
Згідно довідки характеристики старости Хухрянського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області на гр. ОСОБА_2 за місцем проживання по АДРЕСА_1 , а також за колишнім місцем проживання по АДРЕСА_2 відповідачка характеризується позитивно, трудолюбива громадянка, до жителів округу відноситься з повагою, з сусідами підтримує доброзичливі відносини. Офіційних компрометуючих матеріалів на ОСОБА_2 . Хухрянський старостинський округ не має (а.с. 57).
Відповідно до довідки від 20 грудня 2024 року №01-28/256/7, виданої КНП СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 01 лютого 2024 року, 11 лютого 2024 року та 17 лютого 2024 року були здійснені виїзди бригади екстреної (швидкої) допомоги для надання догоспітальної медичної допомоги ОСОБА_2 за викликом ОСОБА_1 (а.с. 94).
На запит Охтирського міськрайонного суду Сумської області також була надана довідка з КНП СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», в якій вказано, що бригадами екстреної (швидкої) допомоги надавалася медична допомога ОСОБА_2 01 лютого 2024 року, 11 лютого 2024 року, 17 лютого 2024 року та встановлювалися попередні медичні діагнози, пов`язані з вживанням алкоголю (а.с. 106).
Відповідно до довідок від 30 листопада 2024 року та 06 грудня 2024 року позивач працює з 13 січня 2022 року в Регіональній філії «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» і обіймає посаду слюсаря з ремонту рухомого складу 4 розряду технічного обслуговування вантажних вагонів з відчепленням пункту технічного обслуговування вагонів станції Тростянець-Смородине Сумського регіону штату виробничо-технологічних підрозділів служби роботи станцій дотепер (а.с. 98, 99).
Як вбачається з посвідчення № НОМЕР_1 від 12 листопада 2024 року позивач має відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час (а.с. 100).
Із довідки лікаря Смірнова В.Ю. від 20 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 пройшла лікування алкогольної залежності методом кодування строком на 5 років (а.с.114).
Із довідки з Хухрянського ліцею (опорного закладу освіти) Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області №46 від 20 лютого 2025 року, вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 2 класі закладу на змішаній формі навчання (а.с.115).
Із довідки Хухрянського ліцею (опорного закладу освіти) Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області №48 від 20 лютого 2025 року вбачається, що аналіз стану відвідування уроків ОСОБА_3 показав, що дівчинка почала навчатись несвоєчасно 13 вересня 2025 року і під час перебування в батька на уроки запізнюється, приєднується нерегулярно. Не завжди повідомляють причини відсутності на уроках. Навчається не в повну міру своїх сил. Потребує постійного контролю, підготовка до уроків не систематична. ОСОБА_2 проявляла активність до підготовки матеріального забезпечення дитини на початок навчального року. Під час перебування з матір`ю ОСОБА_3 брала участь у творчих заходах класу, проектах, чого не можна сказати про дівчинку під час перебування з батьком. За період перебування ОСОБА_3 в батька відповідачка виходила на зв`язок з класним керівником, цікавлячись навчальним процесом, як працює, чи активна на уроках та досягненнями учениці (а.с.113 зв. сторона).
У довідці Хухрянського старостинського округу №21 від 20 лютого 2025 року вказано, що скарг та запитів про вчинення насильства в сім`ї відповідачки не надходило (а.с. 112).
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи МВС України, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості щодо ОСОБА_2 , станом на 05 грудня 2024 року, відсутні (а.с.113).
Відповідно до довідки №23 від 21 лютого 2025 року Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Охтирської міської ради Сумської області ОСОБА_3 навчається у 5-Б класі вказаного закладу. Мати ОСОБА_2 дійсно цікавиться навчанням дитини (а.с.112).
Згідно Висновку виконавчого комітету Охтирської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей від 12 березня 2025 року №01-05/779 питання щодо ухвалення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Охтирської міської ради, і, вивчивши матеріали, які були додані до позовної заяви та зібрані службою у справах дітей Охтирської міської ради, будучи на стороні захисту прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування Охтирської міської ради дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.122-125).
Згідно Висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради від 05 березня 2025 року, враховуючи правове регулювання позбавлення батьківських прав, документи, які були надані на розгляд органу опіки та піклування Чернеччинської сільської ради, той факт, що ОСОБА_2 не перебувала на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Чернеччинської сільської ради та той факт, що громадянка ОСОБА_2 пролікувалася від алкогольної залежності, влаштувалася на роботу та виявляє щире бажання брати участь у вихованні та утриманні дітей попри перешкоди з боку батька, орган опіки та піклування Чернеччинської сільської ради, будучи на стороні захисту прав малолітніх дітей, вважає недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.128-131).
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей, оскільки сторона позивача не довела, та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків. Суд також зазначив, що навпаки вбачається, що відповідачка не втрачає зв`язок з дітьми, намагається зустрітися з ними.
Крім того, при прийнятті рішення щодо недоцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, суд врахував висновки органів опіки та піклування Охтирської міської ради та Чернеччинської сільської ради.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
У ст. 150 СК України перелічені обов`язки батьків щодо виховання дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України).
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Відповідно до п. 18 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
При ухваленні судового рішення суд першої інстанції врахував вказані норми та за недоведеності фактів свідомого, систематичного, умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, надавши критичну оцінку доводам сторони позивача про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей, дійшов обґрунтованого висновку про передчасність застосування такої крайньої міри відповідальності та відсутність підстав для задоволення такого позову. 
Судом обґрунтовано покладено в основу рішення висновки органів опіки та піклування Охтирської міської ради та Чернеччинської сільської ради щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей. При цьому судом було враховано не лише резолютивну частину цих висновків, а і надано оцінку мотивувальній частині рішень де встановлено, що під час перевірок умови проживання матері були належними: дитина забезпечена всім необхідним, охайна, має умови для навчання та розвитку, а ознак зловживання ОСОБА_2 алкоголем на той момент не виявлено.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи позивача щодо страху дітей перед матір`ю, оскільки під час опитування органами опіки та піклування діти підтвердили позитивне ставлення до обох батьків і бажання спілкуватися з матір`ю. Крім того, колегія суд звертає увагу на недоліки у побутових умовах проживання дітей разом із батьком, що також було враховано при оцінці обставин справи.
За встановлених у справі обставин, саме лише не проживання із дитиною не може свідчити про ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків та не є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав. 
Крім того, колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_2 змінює свою соціальну поведінку, оскільки прагне реалізації батьківських прав щодо своїх малолітніх дітей, про що свідчить проходження нею лікування алкогольної залежності, інтерес до життя та навчання дітей.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про прийняття судом рішення без належної оцінки доказів у справі, оскільки надані письмові докази та висновки компетентних органів у справі оцінені судом у їх сукупності. 
Апеляційний суд звертає увагу, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.
За встановлених обставин, позивач не довів належними доказами винної поведінки ОСОБА_2 , яка б свідчила про свідоме нехтування виконанням нею своїх батьківських обов`язків щодо їх спільних дітей. 
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Колегія суддів зазначає, що права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з тим, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Повне судове рішення складене 07 квітня 2026 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Я. Л. Петен 

А. О. Замченко