Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 р. № 520/2304/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.12.2022 по 04.11.2025 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2025 по 04.11.2025 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо непроведення перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 42 доби додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбачену статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 доби додаткової відпусткияк учаснику бойових дій, передбачену статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 33 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2024-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 33 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2024-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за період з 01.01.2025 по 30.06.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за період з 01.01.2025 по 30.06.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що виразилася в ненарахуванні та невиплаті йому грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток та додаткової винагороди в належному розмірі. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 03.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 520/1957/26 в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 03.02.2026 роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги, заявлені позивачем в адміністративній справі № 520/1957/26.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.02.2026 справі присвоєно номер № 520/2304/26 та передано в провадження судді.
Ухвалою від 05.02.2026 прийнято до розгляду адміністративну справу № 520/2304/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії з позовними вимогами про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо непроведення перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Копія ухвали про прийняття справи до розгляду доставлена представнику позивача та відповідачу до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що індексація грошового забезпечення за спірний період була виплачена позивачу у відповідності до норм чинного законодавства. Просить залишити позов без задоволення. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами пояснення, суд установив наступні обставини.
Позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України в період з 01.12.2022 по 04.11.2025, що вбачається з відомостей військового квитка позивача, наявного в матеріалах справи (а.с. 33-43).
Позивач виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення з 04.11.2025, що вбачається з витягу з наказу від 04.11.2025 № 309 (а.с. 44-45).
За доводами позивача, під час проходження ним військової служби відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.11.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
З наявної в матеріалах справи довідки про доходи № 483 вбачається, що в грудні 2022 року позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 1 470,83 грн. 
Згідно особистих карток позивача також вбачається нарахування та виплата позивачу поточної індексації з вересня по грудень 2024 року та з серпня по листопад 2025 року.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1282-XII , в редакції від 02 грудня 2012 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 року, який набрав чинність з 01 січня 2016 року, внесені зміни у частину першу статті 4 Закону № 1282-XII, число « 101» замінено числом « 103».
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга четверта статті 4 Закону № 1282-XII).
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону № 1282-XII).
Згідно з положеннями частини шостої статті 5 Закону № 1282-XII проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються, як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 (в редакції чинній на час виникнення спору), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
З аналізу положень Закону № 2011-XII та Закону № 1282-ХІІ вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Щодо доводів позивача про нарахування індексації із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, суд зазначає таке. 
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації-різниці (фіксованої індексації) за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзац 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 09.05.2023 у справі №400/12702/21 та від 18.10.2023 у справі №380/14195/22.
Разом з тим у цій справі суд встановив, що позивач в лютому та березні 2018 року не проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, не отримував грошове забезпечення та відповідно його посадовий оклад не змінювався, що в свою чергу дає підстави для висновку, що у позивача не виникло права для нарахування та виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 3-6 пункту 5 Порядку №1078.
За висновком Верховного Суду, викладеному у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22 та від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі Постанови №704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку №1078.
Так, судом не встановлено обставин щодо наявності в позивача права на нарахування зазначеного виду індексації за спірні періоди. 
Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №200/9297/19-а не приймаються судом до уваги, оскільки обставини в зазначеній справі не є релевантними до обставин даної справи. 
Щодо посилань позивача на те, що в жовтні 2018 року поріг індексації перевищив 103% та індекс інфляції за жовтень 2018 року було опубліковано в листопаді 2018 року, що свідчить про набуття позивачем права на отримання індексації з грудня 2018 року, суд зазначає, що такі доводи є безпідставними, зважаючи на те, що у вказаний період позивач не проходив військову службу та не був військовослужбовцем. 
Окрім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, згідно із додатком 14.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 (в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Проте, пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до постанови Кабінету Міністрів України №704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 викладено у новій редакції: «установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12, 13 і 14».
Отже, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №103), розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Натомість, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, визнано протиправним і скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», саме з цієї дати, фактично відновлено дію пункту 4 постанови №704 у первісній редакції.
Згідно з частиною 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, з 29.01.2020 (дати набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції від 29.01.2020) пункт 4 постанови №704 у редакції постанови №103, втратив чинність.
Разом із тим, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2017, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата, не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Отже, після набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18, зміст пункту 4 Постанови №704 щодо визначення розміру окладів військовослужбовців з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, суперечить приписам пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774, а тому цей пункт у зазначеній частині не може бути застосований при обчисленні грошового забезпечення військовослужбовців.
У той же час, з урахуванням наведеного, пункт 4 постанови №704 з 29.01.2020 необхідно застосовувати в такій редакції: «розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14».
Після скасування судом пункту 6 Постанови №103 та відновлення дії первісної редакції пункту 4 Постанови №704, зміни до абзацу 1 зазначеного пункту не вносились.
Таким чином, після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, з урахуванням приписів пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774, у випадку підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оклади військовослужбовців повинні перераховуватись станом на 01 січня кожного календарного року.
Так, суд зазначає, що з 29.01.2020 та в подальшому з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2023 збільшився прожитковий мінімум та, відповідно, підвищилося грошове забезпечення військовослужбовців, тому суд не вбачає підстав для застосування при обрахунку індексації позивача за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.11.2025 фіксованого розміру індексації, що, за висновками Верховного Суду, розраховується та виплачується за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Більш того, суд зазначає, що позивач обізнаний про підвищення його грошового забезпечення з 1 січня відповідного календарного року, оскільки, як встановлено судом з програми "Діловодство спеціалізованого суду", позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду також з позовними вимогами з приводу перерахунку його грошового забезпечення за період з 01.12.2022 по 04.11.2025 з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня відповідного кожного календарного року, обґрунтовуючи позовні вимоги підвищенням грошового забезпечення з 01 січня кожного календарного року та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 у справі № 520/1957/26 зазначений позов задоволено частково.
Окрім того, в постановах Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі №260/6386/21 та від 28.08.2023 у справі №420/17338/22 Верховним Судом виведено формулу для обрахунку індексації-різниці. 
Так, Верховним судом розраховано величину приросту індексу споживчих цін, розраховану з січня 2008 року (останнього підвищення розміру посадових окладів) по березень 2018 року (наступне підвищення розміру посадових окладів) в розмірі 253,3 %, та в подальшому розраховано розмір можливої фіксованої індексації в березні 2018 року, визначений за формулою: 1762,00 грн (розмір прожиткового мінімуму станом на березень 2018 року) х 253,30 / 100 = 4 463,15 грн.
У подальшому сума щомісячної фіксованої індексації визначається шляхом порівняння суми підвищення доходу в лютому та березні 2018 року з сумою можливої фіксованої індексації.
Також, Верховний Суд дійшов висновку, що особа має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася в березні 2018 року.
Ураховуючи формулу для обрахунку фіксованої індексації-різниці, визначену Верховним Судом, суд у даній справі доходить висновку, що сума можливої фіксованої індексації в даному випадку має бути обрахована наступним чином. 
Визначаючи суму можливої індексації грошового забезпечення в січні 2023 року (при черговому підвищенні грошового забезпечення військовослужбовців, зважаючи на наявні в матеріалах справи відомості про проходження позивачем служби у відповідача з 01.12.2022) необхідно встановити величину приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в січні 2023 року, яка з урахуванням положень Порядку № 1078 та додатків до нього, а також даних з офіційного сайту Держстату України про індекс інфляції в 2022 році розраховується наступним шляхом: лютий 2022 року - 101,6 % = 1,016; березень 2022 року - 104,5 % = 1,045; квітень 2022 року - 103,1 % = 1,031; травень 2022 року - 102,7 % = 1,027; червень 2022 року - 103,1 % = 1,031; липень 2022 року - 100,7 % = 1,007; серпень 2022 року - 101,1 % = 1,011; вересень 2022 року - 101,9 % = 1,019; жовтень 2022 року - 102,5 % = 1,025; листопад 2022 року - 100,7 % = 1,007; грудень 2022 року - 100,7 % = 1,007.
Шляхом множення вказаних вище показників отримуємо наростаючий індекс споживчих цін - 125 %.
Керуючись формулою розрахунку величини приросту індексу споживчих цін, наведеною у додатку 1 до Порядку № 1078, розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін з січня 2022 року по січень 2023 року: 125 % (наростаючий індекс споживчих цін) - 100 % = 25 %.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2684,00 грн.
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексація за січень 2023 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін та поділити на 100.
Керуючись наведеними вище положеннями отримуємо суму можливої індексації в січні 2023 року: 2 684,00 грн * 25 / 100 = 671 грн.
Разом із тим, наразі в матеріалах справи відсутні відомості щодо перерахунку грошового забезпечення позивача у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, що виключає можливість порівняти грошове забезпечення позивача, зокрема, за грудень 2022 року та січень 2023 року, що є обов`язковою умовою для визначення можливої фіксованої суми індексації, починаючи з січня 2023 року, враховуючи обставини підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, у тому числі, з січня 2023 року.
Отже, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. 
Щодо доводів позивача, викладених у мотивувальній частині позову, про нарахування поточної індексації, суд зазначає таке. 
Відносно поточної індексації за 2024 рік суд зазначає, що відповідно до ст. 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 р. № 3460-IX обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2024.
Таким чином, для роботодавців, які підвищували оклади (тарифні ставки) до 01.01.2024 (по грудень 2023 року включно), базовим місяцем є грудень 2023 року.
Індекси споживчих цін опубліковані Державною службою статистики України в газеті "Урядовий кур`єр" та становили: за січень - 100,4% (дата опублікування в газеті № 31 від 13.02.2024); за лютий - 100,3% (12.03.2024); за березень - 100,5% (11.04.2024); за квітень - 100,2% (14.05.2024); за травень - 100,6% (12.06.2024); за червень - 102,2% (12.07.2024).
Так, наростаючим підсумком індекс споживчих цін у період з січня по червень 2024 року перевищив 103 % лише в червні 2024 року. До червня 2024 року перевищення індексом споживчих цін показника 103 % не було.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Ураховуючи пункт 1-1 Порядку №1078 та те, що індекс споживчих цін за червень 2024 року опублікований в газеті "Урядовий кур`єр" 12 липня 2024 року, індексація в 2024 році має нараховуватися з серпня 2024 року.
Отже, індексації в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн) підлягають грошові доходи (заробітна плата, грошове забезпечення), починаючи з серпня 2024 року.
Також, статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується. 
Отже базовим місяцем для індексації доходів встановили січень 2025 року. Індексація грошових доходів проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%.
Також, аналізуючи офіційні дані, що містяться в зведеній таблиці індексів споживчих цін Державної служби статистики України за 2025 рік, можна стверджувати, що у січні-липні 2025 року показник інфляції не досягнув рівня, необхідного для перевищення встановленого порога індексації у 103 %, тому, відповідно, були відсутні підстави для виплати поточної індексації за січень-липень 2025 року.
З наявної в матеріалах справи довідки про доходи № 483 вбачається, що в грудні 2022 року позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 1 470,83 грн. 
Згідно особистих карток позивача також вбачається нарахування та виплата позивачу індексації з вересня по грудень 2024 року та з серпня по листопад 2025 року.
Позивачем зазначених обставин не спростовано. 
При цьому, в прохальній частині позовної заяви позивачем не заявлено позовних вимог про нарахування поточної індексації. 
Отже, судом не встановлено протиправності в діях (бездіяльності) відповідача при розрахунку позивачу індексації за спірні періоди. 
Таким чином, судом під час розгляду справи не встановлено наявності протиправної бездіяльності відповідача, позивачем таких обставин не доведено. 
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення. 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Дмитро ВОЛОШИН