Справа № 367/9422/25 
Провадження по справі № 1-кп/367/239/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченої – ОСОБА_4 ,
потерпілого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2025 року за № 12025111420000259 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Прилуки, Чернігівської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, незаміжньої, працює не офіційно, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
встановив:
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України №235/2025 від 15 квітня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 09 травня 2025 року строком на 90 діб.
28 червня 2025 року приблизно о 10 годині 00 хвилин (точний час не встановлено), у ОСОБА_4 , яка правомірно знаходилася за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де у кімнаті вказаного будинку на столі помітила ноутбук марки «Acer Aspire 5 I5-1335U/8GB/512//(A515-58P//NX.KHJEM.006»), виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись в тому ж місці, 28.06.2025 близько 11 години 00 хвилин (точний час не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, користуючись відсутністю сторонніх осіб, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає та вона не буде викрита, шляхом вільного доступу таємно викрала належний ОСОБА_5 ноутбук марки «Acer Aspire 5 I5-1335U/8GB/512//(A515-58P//NX.KHJEM.006»), вартістю 17 941 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сорок одна) грн. 50 коп.
У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 17 941 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сорок одна) грн. 50 коп.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, підтвердила фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті, та в своїх показаннях зазначила, що вона близько місяця проживала із потерпілим в АДРЕСА_2 , після чого влітку 2025 року, за місцем спільного проживання, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, викрала належний потерпілому ноутбук сірого кольору, який в подальшому здала в ломбард за 11 тисяч гривень. Також, обвинувачена зазначила, що заподіяну потерпілому шкоду відшкодувала частково, в сумі 15 500 гривень, та продовжує відшкодовувати, щиро кається у вчиненому та просила не призначати суворе покарання.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, підтверджують наявність речових доказів та процесуальних витрат. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння нею обставин вчиненого, добровільності та істинності її позиції. 
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 доведена повністю, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка відповідно до ст.89 КК України раніше не судима, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відшкодувала більшу частину заподіяної шкоди. Також, при призначенні покарання суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні підтвердив, що обвинувачена ОСОБА_4 частково відшкодувала матеріальну шкоду в сумі приблизно 15 500 гривень та зобов`язалась продовжити відшкодування шкоди, підтримав позицію прокурора щодо призначення обвинуваченій покарання зі звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.4 ст.185 КК України.
Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з чим звільняє останню від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України є необхідним й достатнім для її виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.
Процесуальні витрати та речові докази в даному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався. 
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд –
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців. 
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

   Суддя ОСОБА_1