Справа №195/459/25 
1-кп/195/15/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 , при секретарі – ОСОБА_2 , 
за участю прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону — ОСОБА_3 ( в режимі ВКЗ), захисника обвинуваченого — ОСОБА_4 , обвинуваченого — ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025041590000016 від 12.01.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лисичанське Попаснянський район Луганської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, на утриманні нікого немає, військовослужбовця призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обіймає посаду вогнеметника вогнеметного відділення роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, 
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обіймає посаду вогнеметника вогнеметного відділення роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 за наступних обставин.
Так, 11 січня 2025 року, близько 20 години 15 хвилин, перебуваючи біля місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , між ним та військовослужбовцем солдатом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин відбулась бійка, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_5 , в цей же день, тобто 11 січня 2025 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи біля місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, бажаючи їх настання, діючи умисно, повалив ОСОБА_6 на землю та почав наносити останньому удари ногами по тулубі та голові.
Внаслідок вчинених злочинних дій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 65-Е від 12.02.2025 року, потерпілому ОСОБА_6 завдано тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми – забійні рани в лобній області справа і зліва, виличній області зліва, параорбітальні гематоми (більш виражена зліва); перелом кісток лицьового черепу (переломи нижньої стінки орбіти ліворуч з пролабацією до порожнини гайморової пазухи, перелом медіальної стінки лівої гайморової пазухи, перелом лівої латеральної стінки гратчатої кістки), гемо синус, викривлення носової перегородки вправо; травматичний субдуральний крововилив в області лівої півкулі головного мозку, стиснення головного мозку субдуральним крововиливом, травматичний субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку тяжкого ступеня лівої скроневої частки, яка ускладнилася дислокаційним синдромом (зміщення серединних структур головного мозку праворуч), аспірацій ним синдромом і розвитком глибокої коми.
Виявлені тілесні ушкодження в області голови в даному випадку розглядаються у сукупності як єдина закрита черепно-мозкова травма і за ознакою небезпеки для життя відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (на підставі п.2.1.3., п.п. «в», «г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.). 
У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в скоєному кримінальному правопорушенні не визнав заперечив правову кваліфікацію його діяння за пред`явленим обвинуваченням та просив перекваліфікувати його дії за ст.124 КК України як перевищення меж необхідної оборони, та розповів, що до даної події потерпілого він не знав, неприязних стосунків з ним не мав, 11 січня 2025 року перебуваючи біля місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, ОСОБА_6 протягом дня поводив себе агресивно, словесно ображав його, після чого вони спільно розпивали спиртні напої, ввечері ОСОБА_5 вийшов на ґанок палити, а ОСОБА_6 , поки він не звертав на нього уваги, ударив його ножем в ділянку лівого вуха, та побіг з подвір`я на вулицю, а ОСОБА_5 , почувши, що у нього тече кров з рани, почав наздоганяти ОСОБА_6 . Наздогнавши наніс йому декілька ударів долонею в обличчя, від чого ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_5 наніс йому ще декілька ударів ногами по тілу та ногам, чи бив по голові не пам`ятає. Після чого їх розборонили інші військові, і він пішов збиратись до лікарні. Свої дії оцінює як самооборону, але не думав, що його ударами буде завдано таких тяжких наслідків для ОСОБА_6 . Він є військовослужбовцем призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, просить суворо не карати та надати можливість продовжити службу у Збройних Силах України. 
Незважаючи на невизнання своєї вини в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України підтверджується наступними належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: 
Потерпіла ОСОБА_7 (мати ОСОБА_6 ), до суду не з`явилася, надала до суду заяву про можливість розгляду справи без її участі (а.с.36), покарання обвинуваченому просить призначити найсуворіше. Цивільний позов не заявлено. 
Свідок ОСОБА_8  суду пояснив, що він перебуває на посаді командира роти військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 бригада ТРО). 11.01.2025 він знаходився за місцем своєї дислокації у с. Долинське, неподалік від місця дислокації новобранців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та в цей час приїхав головний сержант-командир відділення ОСОБА_11 , який привіз на автомобілі ОСОБА_5 , в якого була колота рана біля лівого вуха, та ОСОБА_11 розповів, що між ОСОБА_5 та та ОСОБА_6 відбулася бійка, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_5 колоту рану в ділянку лівого вуха, а ОСОБА_5 побив ОСОБА_6 руками і ногами. ОСОБА_8 негайно виїхав до будинку, де тимчасово проживали новобранці, та побачив ОСОБА_6 , який лежав біля дороги, на голові у нього були сліди гематом, він був без свідомості, після чого ОСОБА_6 перенесли до будинку , а потім відразу повезли до лікарні м.Запоріжжя. ОСОБА_5 свідок характеризує виключно з негативної сторони, як неврівноваженого та схильного до агресії.
Щодо свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 суд зазначає про неможливість їх допиту безпосередньо у судовому засіданні. В обставинах цього провадження неможливість забезпечити явку свідків в судове засідання для допиту мало об`єктивні причини. Сторона обвинувачення так і суд доклав зусиль для забезпечення явки вказаних свідків, вжито ряд заходів із встановлення можливих місць фактичного перебування та проживання свідків, що не дало позитивного результату. Внаслідок чого сторона обвинувачення відмовилася від допиту даних свідків у судовому засіданні. 
У судовому засіданні було досліджено матеріали кримінального провадження за № 12025041590000016 від 12.01.2025.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінального провадження №12025041590000016 від 12.01.2025 встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 121 КК України ( а.п. 1). 
Відповідно до рапорту працівника поліції надійшла доповідь про факт побиття двох військовослужбовців (а.п. 7).
Згідно протоколу огляду місця події від 12.01.2024 та фототаблиць встановлено, що об`єктом огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.9-12, 13-25). 
Згідно ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2025 накладено арешт майно, яке було вилучено під час огляду місця події, а саме: змив з барсетки речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ; барсетку зі шкіри коричневого кольору з надписом «Classic», яку упаковано до сейф-пакету PSP 3165960; змив з бетонного порогу речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ; спортивний костюм (штани та кофта) чорного кольору зі вставками білого кольору, який упаковано до сейф-пакету WAR 1861110; два змиви з узбіччя автодороги речовини бурого кольору, які упаковано до паперового конверту НПУ; чоловічі кросівки чорно-білого кольору зі шкіри, які упаковані до сейф-пакету SUD 3030011 (а.п.35-36).
Згідно довідки № 210 від 17.02.2025 виданої КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_6 знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 17.01.2025 (а.п.44).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.01.2025 за участю свідка ОСОБА_12 та таблиць зображень до протоколу останньому було запропоновано пояснити та вказати на місцевості обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.п.62-63, 64-66). 
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.01.2025 ОСОБА_5 затримано (а.п.97-98).  
Відповідно до ухвали слідчого судді Томаківського районного суду від 13.01.2025 стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.п.137-139).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 14.01.2025 за участю підозрюваного ОСОБА_5 останньому було запропоновано пояснити та вказати на місцевості обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.п.140-146).
Відповідно до висновку експерта № 36-Е від 13.01.2025 на підставі даних судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_5 у останнього виявлене тілесне ушкодження у вигляді колотої рани лівої вушної раковини, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що утворилося від дії предмету, який мав колото-ріжучі властивості, давність утворення виявленого тілесного ушкодження — незадовго до звернення за медичною допомогою та може відповідати події 11.01.2025 (а.п. 149-151).
Відповідно до висновку експерта №77-Е-Д від 20.02.2025 враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявленого у ОСОБА_5 тілесного ушкодження, наявна можливість його утворення при механізмі, вказаному ним під час проведення слідчого експерименту (а.п. 154-155). 
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 101-к від 03.03.2025 ОСОБА_5 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (а.п.160-162).
Відповідно до висновку експерта № 887/1001-БД від 26.02.2025 встановлено групову належність крові ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.п.190-191).
Відповідно до висновку експерта № 65-Е від 12.02.2025 на підставі даних судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження в області голови в даному випадку розглядаються у сукупності як єдина закрита черепно-мозкова травма і за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження у вигляді саден передньої поверхні грудної клітини та живота, верхніх та нижніх кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи дані наданих медичних документів, давність утворення виявлених тілесних ушкоджень, незадовго до звертання за медичною допомогою та може відповідати подіям 11.01.2025 (а.п.222-224). 
Висновок експерта № 79-Е-Д2 від 20.02.2025 враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень наявна можливість їх утворення при механізмі, вказаному свідком ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту (а.п.227-228). 
Відповідно до висновку експерта №78-Е-Д від 20.02.2025 враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень наявна можливість їх утворення при механізмі, вказаному підозрюваним ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту (а.п.231-232). 
Судом також досліджено постанови про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження (а.п.26, 67, 147, 211-212) та характеризуючий матеріал на обвинуваченого (а.с. 111-131).
Вирішуючи питання правової кваліфікації діяння засудженого, який наполягає на тому, що його дії слід кваліфікувати як перевищення меж необхідної оборони, суд виходить з того, що обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Разом з тим, за ч. 1 ст. 36 КК України  необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
Отже, сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК).
Отже, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
При цьому у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.
З досліджених в судовому засіданні відеозаписів події та показів самого обвинуваченого встановлено, що ініціатором бійки був потерпілий ОСОБА_6 , котрий зі слів обвинуваченого розпочав конфлікт, був у стані алкогольного сп`яніння та наніс перший удар обвинуваченому. Однак, відсутність у обвинуваченого тілесних ушкоджень крім колотої рани лівої вушної раковини, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, та пояснення , що він наздогнав втікаючого ОСОБА_6 ,та став наносити йому удари, встановлює відсутність таких дій від потерпілого , неприпинення конфлікту за наявності об`єктивної можливості припинити такий та покинути місце сутички, нанесення ударів ногами саме в ділянку голови, що є небезпечним для життя та здоров`я в момент нанесення, а також його подальшу поведінку після вчинення злочину залишення без надання медичної допомоги потерпілого, суд приходить до висновку, що такі дії ОСОБА_5 за своїми ознаками не становлять необхідної оборони (перевищення її меж), а набувають протиправного характеру і підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України.
Крім того, суд критично сприймає покази обвинуваченого щодо необхідності самооборони та вважає, що така версія подій викладена обвинуваченим з метою уникнення кримінальної відповідальності та спростовується дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема відеозаписами з місця події, якими зафіксовано наступальні дії самого обвинуваченого по відношенню до потерпілого.
На думку суду, встановлені обставини вказують на те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди ОСОБА_5 , та які б викликали в зв`язку з цим невідкладну необхідність у нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Відтак дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК УКраїни.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Відповідно ст. 66 КК України обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого не встановлено
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. 
Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані в судовому засіданні покази обвинуваченого, свідка, а також досліджені під час судового розгляду вищеперелічені письмові докази, суд приходить до висновку, що законних та обґрунтованих підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, вони є переконливими, послідовними, такими що узгоджуються між собою, і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінальних правопорушень які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь якими іншими обставинами.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками кримінального правопорушення – умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. 
Суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів (ч.1 ст. 121 КК України). 
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що останній має середню спеціальну освіту, є військовослужбовцем призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Отже, призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, характер, спосіб, та конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання, та обставин, що обтяжують його покарання, і приходить до висновку, що обвинувачений повинен понести покарання у вигляді позбавлення волі.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою. 
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня фактичного затримання з 19.01.2025 (а.с.97-98).
Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за день з 19.01.2025 року до дня набрання вироком законної сили. 
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою залишити без змін.  
Речові докази: змив з барсетки речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ; барсетку зі шкіри коричневого кольору з надписом «Classic», яку упаковано до сейф-пакету PSP 3165960; змив з бетонного порогу речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ; спортивний костюм (штани та кофта) чорного кольору зі вставками білого кольору, який упаковано до сейф-пакету WAR 1861110; два змиви з узбіччя автодороги речовини бурого кольору, які упаковано до паперового конверту НПУ; чоловічі кросівки чорно-білого кольору зі шкіри, які упаковані до сейф-пакету SUD 3030011, зразки крові ОСОБА_5 , зразки крові ОСОБА_6 , які знаходяться на зберіганні у відповідальної особи за збереження речових доказів ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (смт.Томаківка, вул. Казкова, 3а Нікопольського району Дніпропетровської області) - знищити. 
- DVD-R диск із записом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 , DVD-R диск із записом слідчого експерименту з ОСОБА_5 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження — залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2025 у справі № 195/52/25 (провадження № 1-кс/195/17/25) - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду на протязі 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя:         ОСОБА_1 

23.03.2026