номер провадження справи 9/197/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 Справа № 908/3401/25
м.Запоріжжя 

За позовом: ОСОБА_1 
до відповідача-1: Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС»
до відповідача-2: Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  ОСОБА_2 
про припинення повноважень та визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання вчинити дії

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П. 

За участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився
від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС», 2. Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради з позовними вимогами про:
- припинення повноважень та визнання трудових відносин ОСОБА_1 з Приватним підприємством «ФІРМА «АМАДІС» припиненими у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з дати набрання законної сили рішенням суду;
- зобов`язання Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради вчинити реєстраційну дію щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» запису про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС» на підставі рішення Господарського суду Запорізької області по даній справі та виключити його з числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС» без довіреності.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 07.11.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3401/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 14.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3401/25, присвоєний справі номер провадження 9/197/25, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 ; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі №908/3401/25 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.01.2026 закрито підготовче провадження у справі №908/3401/25 та призначено справу до розгляду по суті на 10.02.2026. В судовому засіданні 10.02.2026 оголошено перерву до 24.02.2026, про що постановлено відповідну ухвалу.
У судове засідання 24.02.2026 учасники справи/їх представники не з`явились. Відповідачем-2 у відзиві було викладено клопотання про розгляд даної справи без участі представника Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради. Позивач, відповідач-1 та третя особа про причини неявки суду не повідомили. Разом з тим, в ухвалі суду від 10.02.2026 про оголошення перерви в судовому засіданні, суд зазначив, що явка представників учасників справи у судове засідання 24.02.2026 не є обов`язковою. 
У судові засідання відповідач-1/його представник не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв. Про відкриття провадження у справі, дати, час та місце судових засідань відповідач-1 був повідомлений належним чином.
Так, в частині 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З положень ч. 4 ст. 89 ЦК України слідує, що до єдиного державного реєстру, зокрема, вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.
Згідно з ч. 1 ст. 7 та ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходженням Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС» (код ЄДРПОУ 30076812) є: 69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська (наразі – Перша Ливарна), буд. 40, кімната 405.
У зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету у ПП «ФІРМА «АМАДІС» (арк.с. 38) ухвали суду у даній справі, в т.ч. про відкриття провадження у справі, про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті, направлялись відповідачу-1 на вищезазначену адресу. Разом з тим, ухвали були повернуті підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату, з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». 
Суд зазначає, що відповідач у даній справі є юридичною особою, на яку відповідно до положень статті 4, частини 1, пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо місцезнаходження юридичної особи та які відповідно до положень статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270. Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 916/939/15-г.
Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Касаційний господарський суд, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Верховний Суд у вищевказаній постанові також зазначив, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
День невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду (зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 910/4430/21).
Згідно з відповіддю № 1996459 від 11.11.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо ОСОБА_2 , інформація відсутня – особу не знайдено (арк.с. 41), згідно з відповіддю № 2043723 від 25.11.2025 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери – довідки ВПО відсутні (арк.с. 42).
У зв`язку з чим, ОСОБА_2 ухвали суду направлялись на повідомлені суду адреси, а саме: на адресу зазначену у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ) та на адресу реєстрації відповідно до паспортних даних ( АДРЕСА_2 ). Разом з тим, ухвали були повернуті підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату, в т.ч. з відміткою: «за закінченням встановленого терміну зберігання». 
Крім того, додатково третю особу про відкриття провадження у даній справі, дати, час та місце судових засідань було повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, шляхом розміщення судом текстів ухвал у даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. 
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
З огляду на все вищевикладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутністю учасників справи.
В судовому засіданні 24.02.2026 справу розглянуто, за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення. 
Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які були підтримані представником позивача в судовому засіданні 10.02.2026. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, зокрема, про наступне. Згідно з рішенням власників ПП «ФІРМА «АМАДІС» від 06 липня 2016 року прийнято рішення про призначення директором ПП «ФІРМА «АМАДІС» позивача ОСОБА_1 з 07 липня 2016 року. Вказане також підтверджується Наказом № 5 від 07 липня 2016 року. В 2025 році позивач прийняв рішення звільнитись за власним бажанням з посади директора, так як втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на вищевказаній посаді. Перебування позивача на вказаній посаді тривалий час є формальним. Починаючи з 2022 року підприємство не веде діяльності. Так, 02 жовтня 2025 року позивачем було складено заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 02 листопада 2025 року. Повідомлення про скликання на 05 листопада 2025 року зборів власників ПП «ФІРМА «АМАДІС» з порядком денним щодо звільнення ОСОБА_1 з посади Директора ПП «ФІРМА «АМАДІС» згідно його заяви та про призначення нового директора підприємства, позивач направляв на адресу другого учасника – третьої особи ОСОБА_2 за тридцять днів до дати проведення зборів власників підприємства. Разом з тим, зазначене поштове відправлення повернулось без отримання. Хоча й учасник ОСОБА_2 є батьком Позивача, проте через неприязні особисті стосунки, сторони не спілкуються. Позивач припускає, що він знаходиться поза межами країни, що унеможливлює проведення зборів та звільнення директора. Так само, вказані документи позивач направляв на адресу місцезнаходження відповідача-1 – ПП «ФІРМА «АМАДІС». Проте вказаний лист також повернувся без отримання. Відповідно до зазначеного повідомлення, позивач зазначав про проведення 05.11.2025 о 10:00 зборів власників ПП «ФІРМА «АМАДІС» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 40, кімната 405 з питань порядку денного зборів: 1. Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП «ФІРМА «АМАДІС» згідно його заяви. 2. Про призначення нового директора підприємства. Збори власників Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС» 05 листопада 2025 року не відбулись через відсутність (неявку) одного з учасників підприємства. Отже, уповноважений на звільнення керівника орган відповідача-1 проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув по суті заяву ОСОБА_1 про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язки по створенню нового виконавчого органу (призначення керівника підприємства), чим порушив конституційне право позивача на вільний вибір місця роботи. У зв`язку з тим, що скликані позивачем збори власників відповідача-1 не відбулися, тому питання про звільнення ОСОБА_1 з посади директора не вирішено, що відповідно є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення трудових відносин. Однак вказане право порушується з незалежних від позивача причин. 
Відповідач-1 – Приватне підприємство «ФІРМА «АМАДІС» своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.
За змістом ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
02.12.2025 до господарського суду від відповідача-2 – Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що при вирішенні питання стосовно задоволення позовної вимоги про припинення трудових відносин між позивачем ОСОБА_1 з Приватним підприємством «ФІРМА «АМАДІС» у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням на підставі п.1 ст. 38 КЗпП з дати набрання законної сили рішення суду – департамент покладається на розсуд суду, оскільки дана позовна вимога його не стосується, не зачіпає його права та законні інтереси. Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради вчинити реєстраційну дію щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» запису про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Приватного підприємства «ФІРМА АМАДІС» (код ЄДРПОУ 37573508) на підставі рішення Господарського суду Запорізької області по даній справі та виключити його із числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені Приватного підприємства «ФІРМА АМАДІС» без довіреності, – департамент заперечень не має, оскільки дана позовна вимога є похідною від основної позовної вимоги та відповідає вимогам ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». 
Третя особа – ОСОБА_2 не надав пояснення щодо позову або відзиву, яке в ухвалі суду від 14.11.2025 про відкриття провадження у даній справі було запропоновано надати. Заяви/клопотання з процесуальних питань від третьої особи до суду не надходили.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні 10.02.2026 представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

06 липня 2016 року рішенням власників Приватного підприємства «ФІРМА АМАДІС», код ЄДРПОУ 30076812, що оформлено у письмовій формі, були прийняті рішення про: звільнення директора підприємства, призначення нового директора підприємства та про реєстрацію змін.
Так, по питанням першому, другому та третьому порядку денного вирішено: задовольнити прохання ОСОБА_3 про звільнення з посади директора, з останнім робочим днем 06 липня 2016 року, за власним бажанням; призначити на посаду директора ОСОБА_1 з 07 липня 2016 року, з заробітною платою згідно штатного розкладу та відпрацьованого часу; доручити директору товариства зареєструвати у встановленому законодавством України порядку зміни, які відбулися в Підприємстві з правом передоручення.
Згідно з Наказом № 5 від 07 липня 2016 року «Про призначення директора» на підставі рішення власників ПП «ФІРМА АМАДІС» від 06 липня 2016 ОСОБА_1 вступив на посаду директора ПП «ФІРМА АМАДІС» з 07 липня 2016 року. 
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.07.2016 до державного реєстру внесені відомості про зміну керівника юридичної особи та зміну складу підписантів. 
Зі змісту позовної заяви слідує, що в 2025 році позивач – ОСОБА_1 прийняв рішення звільнитись за власним бажанням з посади директора, так як втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на вищевказаній посаді. 
02 жовтня 2025 року позивачем було складено заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 02 листопада 2025 року.
Заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням та повідомлення (запрошення) про скликання на 05 листопада 2025 року загальних зборів власників підприємства з порядком денним щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора згідно його заяви та призначення нового директора підприємства позивач направив ОСОБА_2 (третій особі у даній справі) та ПП «ФІРМА АМАДІС» (відповідачу-1 у справі). Проте зазначені поштові відправлення були повернуті підприємством поштового зв`язку без вручення адресатам, з відміткою: «за закінченням встановленого терміну зберігання». 
І, як зазначив позивач, загальні збори власників ПП «ФІРМА АМАДІС» не відбулись через відсутність (неявку) одного з власників підприємства – ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що уповноважений на звільнення керівника орган відповідача проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув по суті заяву ОСОБА_1 про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язки по створенню нового виконавчого органу (призначення керівника підприємства), чим порушив конституційне право позивача на вільний вибір місця роботи, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до господарського суду з позовною заявою, за якою відкрито провадження у даній справі.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 13, ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 12, ст. 15, ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. 
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено право юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду.
Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Кодексу здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Конституційний Суд України в абзаці четвертому пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 вказав, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Спір у даній справі стосується припинення трудових відносин, які склалися між ПП «ФІРМА АМАДІС» та позивачем як директором цього підприємства. І відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22, спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки стосується реалізації загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір пов`язаний із управлінням юридичною особою та належить до юрисдикції господарського суду (п. 73 постанови).
В пункті 14 статті 17 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» від 9 січня 2025 року № 4196-IX (введений в дію 28.08.2025) визначено, що з дня введення в дію цього Закону дія Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» поширюється, в тому числі, на приватні підприємства у випадках, якщо відповідні правовідносини не врегульовані їхніми статутами та іншими законами.
Згідно зі ст. 28, ч. 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі – Закон № 2275-VIII/Закон) органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону № 2275-VIII обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них) належать до компетенції загальних зборів учасників.
Зі змісту ч.ч. 1, 4 ст. 39 цього Закону слідує, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва.
Відповідно до п.п. 6.1.1, 6.1.2 Статуту ПП «ФІРМА АМАДІС» у редакції, затвердженій протоколом Зборів Власників ПП «ФІРМА АМАДІС» 13.10.2008, вищим органом Підприємства є Збори Власників. Виконавчим органом Підприємства є Директор. 
Згідно з п. 7.12.4 Статуту, до компетенції Зборів Власників належить обрання та відкликання директора.
З положень п.п. 8.1, 8.2, 8.3 Статуту ПП «ФІРМА АМАДІС» слідує, що виконавчим органом Підприємства, який здійснює керівництво поточною діяльністю Підприємства, є Директор. Директор Підприємства обирається Зборами Власників строком на п`ять років. У разі найму директора з ним може бути укладено контракт, в якому визначається строк найму, права, обов`язки та відповідальність Директора, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови. Повноваження Директора припиняються з моменту обрання Зборами Власників нового директора.
За змістом ч. 1 ст. 31 Закону № 2275-VIII, загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства.
Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства (частини друга та третя статті 32 Закону № 2275-VIII).
Відповідно до п.п. 7.6, 7.8, 7.10 Статуту, кожен з Власників повинен бути персонально у письмовій формі повідомлений Головою Зборів про місце, дату та порядок денний зборів Власників не менш ніж за 10 днів до дати зборів. Збори Власників можуть бути черговими та позачерговими. Позачергові Збори Власників скликаються Головою зборів за власною ініціативою, на вимогу власника або за ініціативою директора.
За змістом частини 13 статті 39 Закону № 2275-VIII, повноваження одноосібного виконавчого органу можуть бути припинені лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу або тимчасового виконувача його обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим.
З вищенаведених положень законодавства та Статуту ПП «ФІРМА АМАДІС» вбачається, що звільнення з посади директора підприємства є припиненням повноважень одноосібного виконавчого органу, що відбувається за рішенням зборів власників підприємства. Праву директора підприємства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок власників підприємства провести загальні збори, розглянути заяву директора про звільнення та обрати новий виконавчий орган.
У разі виявлення директором бажання розірвати трудовий договір згідно зі статтею 38 КЗпП України, директор може сам ініціювати скликання зборів власників для розгляду відповідної заяви та вирішення питання про своє звільнення.
Власниками Приватного підприємства «ФІРМА АМАДІС» є громадянин України ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та громадянин України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Як свідчать матеріали справи та зазначено судом вище, 02 жовтня 2025 року позивачем було складено заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 02 листопада 2025 року.
Заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням та повідомлення (запрошення) про скликання 05.11.2025 зборів власників підприємства з порядком денним щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади директора підприємства та вирішення питання про призначення іншого директора підприємства, позивач направив ОСОБА_2 та ПП «ФІРМА АМАДІС» засобами поштового зв`язку.
Проте зазначені поштові відправлення були повернуті підприємством поштового зв`язку без вручення адресатам, з відміткою: «за закінченням встановленого терміну зберігання». 
І, як зазначив позивач, 05.11.2025 загальні збори власників ПП «ФІРМА АМАДІС» не відбулись через відсутність (неявку) одного з власників підприємства – ОСОБА_2 та, відповідно, заява позивача про звільнення з посади директора не була розглянута.
У частинах 1 та 3 ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Відповідно до вимог статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення (п. 5.15 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21).
У п.п. 50, 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22 вказано, що на відміну від випадку, коли роботодавець в особі загальних зборів товариства ініціює припинення повноважень одноосібного виконавчого органу згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб), директор у випадку вияву ним ініціативи згідно зі статтею 38 КЗпП України щодо звільнення з посади може сам ініціювати скликання загальних зборів учасників товариства для вирішення питання про своє звільнення. У випадку відсутності рішення скликаних загальних зборів учасників товариства про звільнення директора товариства, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення цих зборів, директор має право звернутися до суду з вимогою про припинення його повноважень.
На підставі усього вищевикладеного, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про припинення повноважень та визнання трудових відносин ОСОБА_1 з ПП «ФІРМА АМАДІС» припиненими у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, з дати набрання законної сили рішенням суду.
Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про зобов`язання відповідача-2 – Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради вчинити реєстраційну дію щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» запису про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПП «ФІРМА АМАДІС» (код ЄДРПОУ 30076812) на підставі рішення Господарського суду Запорізької області по даній справі та виключити його з числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені ПП «ФІРМА АМАДІС» без довіреності.
Суд, розглянувши вказану вимогу позивача, дійшов до висновку про її задоволення виходячи з наступного.
З положень пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» слідує, що державна реєстрація - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу.
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.
Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»)
Отже факт припинення повноважень директора як посадової особи пов`язується із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
За змістом ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій. 
Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради у відзиві зазначив, що не має заперечень стосовно позовної вимоги про зобов`язання департаменту вчинити реєстраційну дію, оскільки дана позовна вимога є похідною від основної позовної вимоги та відповідає вимогам ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Витрати зі сплати судового збору згідно з положеннями частини 9 статті 129 ГПК України покладаються на відповідача-1. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Припинити повноваження та визнати трудові відносини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з Приватним підприємством «ФІРМА «АМАДІС» (код ЄДРПОУ 30076812) припиненими у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, з дати набрання законної сили рішенням суду.
Зобов`язати Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради код ЄДРПОУ 37573508 (69005, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, буд. 27) вчинити реєстраційну дію щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» запису про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС» (код ЄДРПОУ 30076812) на підставі рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі № 908/3401/25 та виключити його із числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС» (код ЄДРПОУ 30076812) без довіреності. 
Стягнути з Приватного підприємства «ФІРМА «АМАДІС», код ЄДРПОУ 30076812 (69002, м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна (раніше – Червоногвардійська), буд. 40, кімната 405) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) суму 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 

Повний текст рішення складено та підписано 10.03.2026.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва