ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 р. 	Справа № 440/9850/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "П.Рітейл" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 (суддя А.О. Чеснокова, вул. пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 24.10.25) по справі № 440/9850/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області  третя особа:  Головне управління ДПС у Черкаській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" (надалі - позивач, ТОВ П.РІТЕЙЛ") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), третя особа: Головне управління ДПС у Черкаській області , у якому позивач просив: 
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» №00049100705 від 21.04.2025 року про застосування відносно ТОВ «П.РІТЕЙЛ» штрафних санкцій в розмірі 1 695 516,79 гривень;
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №0052140902 від 25.04.2025 року про застосування відносно ТОВ «П.РІТЕЙЛ» штрафних санкцій в розмірі 2040,00 гривень.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги в частині підстав проведення перевірки апелянт вказує, що Наказ ГУ ДПС у Черкаській області від 19.03.2025 № 737-п «Про проведення фактичної перевірки» не містить ні посилання на наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення ні реквізитів документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. 
Щодо прийняття спірного податкового повідомлення рішення, апелянт зазначає, що реєстратор розрахункових операцій є носієм доказової інформації про облік та обіг пального на АЗС. Тобто, документом, що підтверджує облік пального на АЗС є інформація з РРО, яким в даному випадку є Х-звіт. Про надання Х-звіту в ході фактичної перевірки прямо зазначено в Акті фактичної перевірки. Наголошує, що зі змісту Акту фактичної перевірки вбачається, що контролюючим органом знято поточний Х-звіт з РРО, в якому зазначено кількість облікованого пального. Також Актом фактичної перевірки встановлено відсутність надлишків та/або нестачі пального при здійсненні зняття фактичних залишків в резервуарах при порівнянні саме з обліковими даними кількості пального, що зазначено в Х-звіті РРО. Як вбачається з Акта фактичної перевірки на момент перевірки 20.03.2025 року контролюючим органом було здійснено зняття фактичних залишків. При співставленні залишків нафтопродуктів згідно Х-звіту з фактичними залишками на момент перевірки з урахуванням коефіцієнту похибки надлишків або нестачі не виявлено. Таким чином, контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки зауважень щодо здійснення обліку товарів за місцем продажу висловлено не було та акт фактичної перевірки таких зауважень не містить.
Крім того вказує, що ТОВ «П.РІТЕЙЛ» в ході проведення фактичної перевірки та у строки, встановлені для проведення фактичної перевірки до контролюючого органу надано документи, пов`язані з предметом перевірки, в тому числі Х-звіт, товарно-транспортні накладні, журнали обліку надходження пального, змінні звіти за формою 17-НП, 14-ГС, договір постачання, тобто документи, що підтверджують здійснення обліку товарних запасів – пального на АЗС, що знаходилось на АЗС. Проте, контролюючим органом не враховано документи, що підтверджують походження та облік товарних запасів – пального, що знаходилось на АЗС, які надавались як в період проведення перевірки, так і до заперечень до Акту фактичної перевірки. 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що наказ ГУ ДПС у Черкаській області від 19.03.2025 № 737-П про проведення фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ» прийнятий з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, на підставі пп. 20.1.2, пп. 20.1.4, пп. 20.1.8 – 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України). Зі змісту наказу вбачається, як правова підстава призначення фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ» (посилання на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України), так і фактична – здійснення контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального. Тобто зміст наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 19.03.2025 № 737-П про проведення фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ» є таким, що відповідає вимогам, встановленим ПК України, прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення. Також наголошує на тому, ненадання позивачем під час фактичної перевірки повного комплекту документів, що підтверджують облік і походження товарних запасів, є порушенням покладеного на нього законом обов`язку, що має правове значення для оцінки правомірності дій контролюючого органу та висновків, викладених в акті перевірки. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін,, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Черкаській області відповідно до наказу від 19.03.2025 № 737-п та на підставі направлень від 19.03.2025 № 1213/23-00-09-01-15, № 1214/23-00-09-01-15 проведено фактичну перевірку автозаправної станції з магазином (далі - АЗС), розташованих за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км +685 км (АЗС автодорога Санкт-Петербург - Київ - Одеса км. 1349 + 90м).
За результатом проведення фактичної перевірки оформлено Акт від 31.03.2025 №4071/23-00-09-01-16/44796056, в якому контролюючий орган дійшов до висновків про порушення:
- підпункту. 230.1.2 п.230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами і доповненнями, а саме: необладнаними витратомірами-лічильниками 4-х паливо - роздавальних колонок та 3-х резервуарів рівнемірами лічильниками;
- п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: зберігання та реалізація необлікованого у встановленому законодавством порядку підакцизних товарів на загальну суму 1 695 516, 79 грн;
- п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України;
- п. 14 та п. 28. ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
В обґрунтуванням таких висновків контролюючим органом зазначено, що в ході перевірки АЗС за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, м. Жашків, автодорога Київ-Одеса 148 км +685 км встановлено наявність 4-х резервуарів та 3-х паливо-роздавальних колонок, на які не надані документи, які підтверджують позитивний результат повірки або оцінки відповідності, тобто встановлено факт необладнання та/ або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників. Також зазначено, що до перевірки не надані документи, які підтверджують придбання та облік пального на загальну суму 1 695 516, 79 гривень (32 890,28 літрів згідно акту ТМЦ станом на 21.03.2025 року.
Не погодившись з актом перевірки позивачем було подано заперечення від 07.04.2025 №07/04-2025/03 до контролюючого органу.
На підставі розгляду заперечень на акт перевірки від 31.03.2025 №4071/23-00-09-01-16/44796056, ГУ ДПС у Черкаській області направлено лист Про надання відповіді на заперечення від 21.04.2025 №9848/6//23-00-09-01-06, яким частково враховані заперечення та залишено без змін наступні висновки акту перевірки:
пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265), а саме: неведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів, а саме: на початок проведення перевірки АЗС, перевіряючим не надано документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів на підакцизні товари, що зазначені в акті зняття залишків (додано до акту перевірки) на загальну суму 1695516,79 грн, які на момент перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті);
пункту 85.2 статті 85 Кодексу, а саме: відсутність документів в повному обсязі, які підтверджують придбання та облік пального за період, який підлягає перевірці.
На підставі матеріалів перевірки та з урахуванням заперечень на акт, ГУ ДПС у Полтавській області 21.04.2025 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №00049100705 про застосування відносно ТОВ «П.РІТЕЙЛ» штрафних санкцій в розмірі 1 695 516,79 гривень та 25.04.2025 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №0052140902 про застосування відносно ТОВ «П.РІТЕЙЛ» штрафних санкцій в розмірі 2040,00 гривень.
ТОВ «П.РІТЕЙЛ» було оскаржено до ДПС України вищезазначені податкові повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС України від 23.06.2025 №18084/6/99-00-06-03-02-06 податкові повідомлення-рішення від 21.04.2025 №00049100705, від 25.04.2025 № 0052140902 залишено без змін, а скаргу позивача залишено без задоволення.
Не погодившись з такими рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції суд першої інстанції погодився з висновками контролюючого органу про порушення ТОВ «П.РІТЕИЛ» п. 12. ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Аналізуючи матеріали справи, суд зазначив, що відповідно до положень Закону, яким було внесено зміни до податкового законодавства, на суб`єктів господарювання покладено обов`язок надавати контролюючим органам на початку проведення фактичної перевірки документи, які підтверджують облік та походження товарних запасів. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що позивачем до заперечень на акт перевірки було подано не повний перелік документів, що вимагалися контролюючим органом для підтвердження походження товарів та ведення їх обліку.
Судом критично оцінено обставину надання документів до заперечень, оскільки виконання обов`язку щодо надання таких документів має відбуватися безпосередньо під час проведення перевірки, а не після її завершення чи на стадії подання заперечень.
За висновками суду першої інстанції надання документів до заперечень, тобто поза межами перевірки не може розцінюватися як належне виконання встановленого законом обов`язку, адже метою вимоги є забезпечення можливості контролюючого органу перевірити достовірність даних у момент здійснення контрольного заходу.
А відтак, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 21.04.2025 №00049100705.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №0052140902 від 25.04.2025.
Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
У постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №1.380.2019.004011 викладено правовий висновок про те, що законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону № 996-ХIV покладено на уповноважену особу.
Частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
За приписами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
При цьому, питання надання платниками податків документів посадовим (службовим) особам контролюючих органів регулюється статтею 85 Податкового кодексу України.
Зокрема, згідно з п. 85.2 статті 85 Податкового кодексу, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п. 85.4 статті 85 Податкового кодексу, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Як зазначено в п. 85.6 статті 85 Податкового кодексу, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису (п. 85.7. статті 85 Податкового кодексу).
Згідно з п. 85.8 статті 85 Податкового кодексу, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
При цьому, відповідно до вимог Податкового кодексу України були розроблені Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між структурними підрозділами Державної податкової служби України та відповідними підрозділами територіальних органів ДПС при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджені наказом Державної податкової служби України від 04.09.2020 № 470 (далі – Методичні рекомендації).
Згідно з п.п. 1.4.7.3 п. 1.4 Розділу І Методичних рекомендацій, у разі ненадання платником податків під час проведення перевірки (крім наведених у цьому пункті випадків та випадків, передбачених підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 цього розділу цих Методичних рекомендацій) відповідних документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для її здійснення, складається відповідний акт, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому підпунктом 1.4.5 пункту 1.4 цього розділу цих Методичних рекомендацій, а також вживаються заходи щодо документування цих фактів у відповідних розділах (додатках) до акта перевірки з наведенням переліку документів, які не надано (за необхідності – згрупованих за типами).
Отже, положення статті статті 85 Податкового кодексу та Методичних рекомендацій визначають порядок надання платниками податків документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, посадовим (службовим) особам контролюючих органів, а також дії контролюючого органу у разі відмови платника податків або його законного представника від надання документів для перевірки.
При цьому, відмова платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така передбачає складення відповідного акту, що засвідчує факт відмови, який має містити підписи посадових осіб контролюючого органу та платника податків або його законного представника; у разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Як встановлено матеріалами справи, ГУ ДПС у Черкаській області відповідно до наказу від 19.03.2025 № 737-п та на підставі направлень від 19.03.2025 № 1213/23-00-09-01-15, № 1214/23-00-09-01-15 проведено фактичну перевірку автозаправної станції з магазином (далі - АЗС), розташованих за адресою: Черкаська обл., Уманський район, м. Жашків, автодорога Київ - Одеса, 148 км + 685 м (АЗС. автодорога Санкт -Петербург-Київ-Одеса км. 1349 + 90м), де здійснює діяльністьТОВ «П.РІТЕЙЛ».
Фактична перевірка була розпочата контролюючим органом 20.03.2025, що не заперечується сторонами.
Тривалість перевірки регулюється п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі - ПКУ), де зазначено що тривалість фактичних перевірок, не повинна перевищувати 10 діб.
Отже, тривалість фактичної перевірки повинна становити з 20.03.2025 по 29.03.2025.
Останній день фактичної перевірки 29.03.2025 припадав на віхідний день. Таким чином, останнім днем фактичної перевірки є 31.03.2025. 
В рамках проведення фактичної перевірки контролюючим органом 20.03.2025 менеджеру АЗС ТОВ "П.РІТЕЙЛ" Канафантову Д.М. вручено запит про надання до 27.03.2025 документів. Надання копій документів вимагалось здійснити не за місцем проведення фактичної перевірки, а за місцем знаходження контролюючого органу в м. Черкаси.
25.03.2025 ТОВ "П.РІТЕЙЛ" за вих. номером 25/03-2025/07 направило ГУ ДПС у Черкаській області пояснення в рамках фактичної перевірки, до яких додало пакет документів, копії яких містяться у матеріалах справи, зокрема, журнали обліку надходження нафтопродуктів та газу вуглеводного скрапленого, змінні звіти за формрою №17 - НП, №14 -ГС, товарно-транспортні накладні, дозвола Держпраці на роботи та на устаткування, договір поставки, договір оренди АЗС, Витяг з державного реєстру речових прав на нерузхоме майно (земельної ділянки), свідоцтва про повірку рівнемірів -лічильників, формуляри на ПРК. 
Вказані пояснення з додатками отримані контролюючим органом 31.03.2025, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції контролюючого органу.
Водночас, 31.03.2025 в межах проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Черкаській області було складено акт про ненадання копій документів. 
За результатами проведної перевірки контролююючим органом складено акт фактичної перевірки № 4071/23-00-09-01- 16/44796056 зареєстрований 31.03.2025 року.
Отже матеріали справи свідчать про те, що фактична перевірка позивача проводилась контроллюючим органом в період з 20.03.2025 по 31.03.2025.
Таким чином, ТОВ «П.РІТЕЙЛ» в ході проведення фактичної перевірки та у строки, встановлені для проведення фактичної перевірки до контролюючого органу надано документи, пов`язані з предметом перевірки, в тому числі Х-звіт, товарно-транспортні накладні, журнали обліку надходження пального, змінні звіти за формою 17-НП, 14-ГС, документи, що підтверджують наявність позиивного результату повірки витромірів - лічильників та рівнемірів - лічильників, що підтверджується поясненнями в рамках фактичної перевірки з відміткою контролюючого органу про ії отримання.
Сукупність усіх вищевикладених обставин дають підстави стверджувати податковим органом не доведено порушення позивачем вимог чинного законодавства, зокрема, неведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів, а саме на початок проведення перевірки АЗС, перевіряючим не надано документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів на підакцизні товари, що звазначені в акті знаття залишків, адже матеріалами справи підтверджено, що позивач діяв відповідно до положень чинного законодавства.
У подальшому ТОВ "П.РІТЕЙЛ" разом із запереченнями на акт перевірки повторно надавалися контролюючому органу документи, у тому числі, змінні звіти АЗС за формою №17-НП, №14-ГС, документи, що підтверджують наявність позиивного результату повірки витромірів - лічильників та рівнемірів - лічильників.
Однак, контролюючий орган і цього разу залишив вказані документи поза увагою.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналіз вказаної норми свідчить, що врахуванню підлягають висновки Верховного Суду лише щодо застосування конкретних норм права.
Відповідно до правового висновку, висловленого у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц: висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Так, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 7 лютого 2024 року у справі № 280/6422/22, в якій зазначено, що для встановлення факту ненадання документів на підтвердження обліку та походження товарів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу, першочергово необхідно встановити, який саме товар станом на момент перевірки зберігається у місці продажу. Відповідно, лише у разі встановлення контролюючим органом, що у місці продажу на момент проведення перевірки фактично знаходився конкретний товар, який не внесений до форми обліку та щодо якого відсутні первинні документи, наявні підстави для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.
Окремо колегія суддів наголошує, що вказаний висновок Верховного Суду був зроблений в аспекті перевірки судами попередніх інстанції принципу офіційного з`ясування обставин справи та помилкового застосування висновків Верховного Суду щодо застосування приписів Закону №265/95-ВР у попередній редакції, за наслідками яких справа була повернута до суду першої інстанції для нового розгляду.
У справі, що розглядається позивача фактично притягнуто до відповідальності за ненадання документів до перевірки саме на відповідний запит, отже посилання суду першої інстанції на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 7 лютого 2024 року у справі № 280/6422/22 є нерелевантним.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про протиправність та, як наслідок, наявність підстав для скасування податкового-повідомлення рішення від 21.04.2025 №00049100705 на загальну суму 1695516,79 грн.
Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України, що призвело до застосування штрафних санкцій на суму 2040,00 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до абз.1 п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Судовим розглядом встановлено, що позивач надав відповідачу документи, які підтверджують облік та походження товарів, тому відповідач безпідставно вважав, що позивач порушив п. 85.2 ст. 85 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення від №0052140902 від 25.04.2025 року про застосування відносно ТОВ «П.РІТЕЙЛ» штрафних санкцій в розмірі 2040,00 грн є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, щосудом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 рокуу справі № 440/9850/25 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ТОВ П.РІТЕЙЛ". 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "П.Рітейл" - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 по справі № 440/9850/25 скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00049100705 від 21.04.2025 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 695 516,79 гривень.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №0052140902 від 25.04.2025 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 2040,00 гривень. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі 10.04.26.