ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/8618/24 Головуючий 1 інстанції: Чижиченко Д.В.
Провадження №33/818/408/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі: 

- головуючого судді Люшні А.І., 
- за участю секретаря Цебро Д.С.,
- захисника Стефанович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Грантовської Д.О. на постанову Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 лютого 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Судом встановлено, що 20 грудня 2024 року о 11-50 год. ОСОБА_1 був виявлений в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду за адресою розташування військової частини. Огляд солдата ОСОБА_1 проводився на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор 307», результат огляду - 1,95 проміле, та на стан наркотичного сп`яніння з використанням комбінованого тесту на наркотики «Wondfo». ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Грантовська Д.О. просить скасувати постанову суду, закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та зупинити дію постанови Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 лютого 2025 року до завершення апеляційного провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності  ОСОБА_1 . Вказала, що протокол про адміністративне правопорушення складено командиром військової частини з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП, а саме через значний проміжок часу від дати вчинення адміністративного правопорушення. Зазначила, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння відеофіксація не здійснювалася. Наголосила, що пояснення свідків датовані 24 грудня 2024 року, хоча огляд  ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився 20 грудня 2024 року. Посилається на те, що в протоколі виправлено дату вчинення адміністративного правопорушення. Вказала, що акт огляду не є безперечним доказом по справі. Вважає, що суд першої інстанції всупереч положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» стягнув з  ОСОБА_1 судовий збір. 

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що  ОСОБА_1 судом першої інстанції належним чином про дату, час та місцерозгляду справи не повідомлявся та копію постанови суду не отримував. Вказала, що  ОСОБА_1 про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 05 листопада 2025 року.

Твердження сторони захисту щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження
В судовому засіданні апеляційного суду захисник Стефанович І.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності. 

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений та діє до 04 травня 2026 року.

Відповідно до ст.ст.11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Встановивши винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме дані: 
-протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ №521623 від 24 грудня 2024 року за ч.3 ст.172-20 КУпАП; 
-акту огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор 307» та комбінованого тесту на наркотики «Wondfo», який містить підпис ОСОБА_1 про його згоду із результатом огляду; 
-військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , із якого вбачається, що останній є військовослужбовцем;
-письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги захисника Грантовської Д.О. про не здійснення відеофіксації під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, є безпідставними. 
Виходячи з вимог ч.6 ст.266-1 КУпАП уповноважена посадова особа у разі неможливості застосування спеціального технічного засобу відеозапису може проводити огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.
З матеріалів справи, зокрема з акту огляду №644 вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор 307» та комбінованого тесту на наркотики «Wondfo» у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4).
Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на невірне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення дати вчинення адміністративного правопорушення, не приймаються до уваги, оскільки це є лише опискою, яка не спростовує факту виконання  ОСОБА_1 обов`язків військової служби у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Датування пояснень свідків 24 грудня 2025 року, не впливає на суть прийнятого рішення та не є істотним порушенням, яке б стало підставою для скасування постанови суду.

Акт огляду не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, його винуватість підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказом.

Апеляційним судом встановлено, що обставини справи мали місце 20 грудня 2024 року, а протокол про адміністративне правопорушення складений командиром військової частини 24 грудня 2024 року, тобто поза межами 24 годинного строку, передбаченого ч.2 ст.254 КУпАП.

Положення ст.254 КУпАП не передбачають будь-яких правових наслідків складення протоколу про адміністративне правопорушення поза межами визначеного ч.2 ст.254 КУпАП строку.

Зазначене свідчить про те, що факт складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст.254 КУпАП щодо строку його складання не спростовує правильність викладених у ньому фактичних обставин події.

До того ж, з моменту вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо неправомірності дій командира військової частини при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій командира військової частини не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може розглядатися як самостійна підстава для скасування рішення суду. Крім того, права ОСОБА_1 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Посилання в апеляційній скарзі захисника Грантовської Д.О. на те, що ОСОБА_1 як учасник бойових дій звільняється від сплати судового збору, є безпідставними.

Як вбачається з наданої копії посвідчення серії НОМЕР_2  ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.34).

Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно правовій позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову, перевірити чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, тому відсутні підстави вважати, що дана справа пов`язана із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту його, як учасника бойових дій. Таким чином, судом правомірно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у даній справі.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Грантовської Д.О. задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Грантовської Д.О. залишити без задоволення, а постановуЖовтневого районного суду м.Харкова від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий          А.І. Люшня