ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 709/1476/25 Суддя (судді) першої інстанції: Левченко В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ПОГ СП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенант поліції Кулик В. А., Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
В С Т А Н О В И В :
15.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ПОГ СП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенант поліції Кулик В. А., Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яким просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі №331579 від 08 серпня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 20400 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вищезазначена постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню, оскільки не знав про те, що його позбавили права керування, йому про це ніхто не повідомляв, копія судового рішення на його адресу не надходила, у зв`язку з чим просив працівника поліції перенести розгляд справи на інший час, але останній відмовився це робити.
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2025 р. у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушення позивачем Правил дорожнього руху України підтверджено належними та допустимими доказами.
Позивач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві, наполягаючи, що відповідачем не доведено, що у нього був прямий чи не прямий умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримали висновки суду першої інстанції.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
При цьому сторонами подавалися клопотання про розгляд справи за участі в режимі відеоконференції, у задоволенні яких ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2026 та 04.03.2026 було відмовлено через недотримання норм ст. 195 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 08 серпня 2025 року о 13 год. 05 хв. за адресою: вул. Артеменка, 38, с. Мельники, Золотоніський район, Черкаська область, старшим лейтенантом поліції Куликом В. А. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі №331579 від 08 серпня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.
Зі змісту постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом МТЗ-80, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому рішенням Чорнобаївського районного суду від 23.07.2025 у справі № 709/1159/25 був позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, чим порушив п.п. 2.1 (а) ПДР України.
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху, ПДР»).
Пунктами 1.3., 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу.
Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.
Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено що, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Отже положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. 
Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до змісту частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Відповідно до частини другої статті 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Згідно з частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
У статті 222 КУпАП чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Отже, системний аналіз зазначених норм дає колегії суддів підстави для висновку, що чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, частиною першою і четвертою статті 126 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку.
Водночас, позивачем не спростовується, що йому було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, оголошено зміст оспорюваної постанови.
При цьому, колегія суддів зазначає, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді. 
Зазначені висновки були зроблені Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року у справі №487/2179/17.
Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 331579 від 08.08.2025 року, що винесена відносно позивача, містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 283 КУпАП.
Разом з тим, позивач не погоджується з прийнятою постановою саме через те, що він не знав, що його було позбавлено водійських прав.
Проте, колегія суддів зауважує, що на виконання приписів ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем надано до суду першої інстанції постанову Чорнобаївського районного суду від 23 липня 2025 року у справі № 709/1159/25 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній) адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Разом з тим, апеляційну скаргу на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року було подано лише 14 серпня 2025 року, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст.294 КУпАП десятиденного строку, у зв`язку з чим у поданій апеляційній скарзі було заявлено клопотання про поновлення такого строку.
Тобто, станом на дату складання оскаржуваної постанови серії ББА № 331579 від 08 серпня 2025 року постанова Чорнобаївського районного суду від 23 липня 2025 року відповідно до приписів статті 294 КУпАП набрала законної сили, оскільки не була оскаржена у встановленому законом порядку.
При цьому, після оскарження з порушенням, визначеного статтею 294 КУпАП строку, у серпні 2025 року постанови Чорнобаївського районного суду від 23 липня 2025 року, апеляційним судом не приймалось процесуальне рішення про зупинення дії такої постанови суду. Строк на апеляційне оскарження постанови Чорнобаївського районного суду від 23 липня 2025 року поновлено тільки постановою Черкаського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року та цією ж постановою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Чорнобаївського районного суду від 23 липня 2025 року залишено без змін.
Враховуючи викладене, відповідачем доведено, що на момент винесення оскаржуваної постанови від 08 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами в силу постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року у справі № 709/1159/25, а отже позивач не мав права керувати транспортним засобом. 
Посилання позивача на те, що він не знав про позбавлення його прав, колегія суддів не приймає, враховуючи усталену практику, викладену в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії ) (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") (Application no. 11681/85).
Так, після настання дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 20.06.2025 року, позивач зобов`язаний був демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду його протоколів, складених за наслідками цієї пригоду, при чому, як було встановлено постановою Чорнобаївського районного суду від 23 липня 2025 року, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 350608 від 30.07.2025, водій ОСОБА_1 14.06.2025 о 15:20 в с. Крутьки по вул. Устименка, 191, керував транспортним засобом «BАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я та підтверджується висновком медичного закладу № 881 від 24.06.2025. Результат дослідження - 0,95 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9. (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї поведінки, але легковажно розраховував на їх відвернення, що доводить наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, відповідачем доведено правомірність складання спірної постанови.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2025 р. - залишити без задоволення.
Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ПОГ СП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенант поліції Кулик В. А., Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина