Справа № 572/1643/22
1-кп/572/71/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Сарненський районний суд Рівненської області 
в складі
головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 

за участю сторін кримінального провадження :
прокурора – ОСОБА_3 
представника потерпілого - ОСОБА_4 
обвинуваченого - ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 1-кп/315/22 (12021181200000019) про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

07 січня 2022 року приблизно після 21 год. 00 хв., на території господарства, що по АДРЕСА_2 , виникла словесна суперечка між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка в подальшому переросла у бійку.
Під час вказаної суперечки, що виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_5 внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачати, обхопив обома руками тулуб потерпілого ОСОБА_7 та силою свого тулуба штовхнув потерпілого, від чого останній разом із ОСОБА_5 не втримались на ногах і впали з висоти власного росту на грунтову поверхню.
В результаті вказаних дій, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження у вигляді розриву передньої хрестоподібної, колатеральних зв`язок, пошкодження латерального меніску правого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало тривалий розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України – необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. 
В суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого діяння визнав частково, в подальшому не визнав в повному обсязі. 
По суті обвинувачений пояснив, що дійсно в час та місці, вказаних в обвинувальному акті, був присутнім під час конфлікту, який відбувався за участю потерпілого, однак, сидів за кермом автомобіля, участі в суперечці не приймав. В ході вказаних подій потерпілий звернувся до обвинуваченого та почав висловлювати певні претензії.
Зі слів обвинуваченого – в ході суперечки до нього підійшов потерпілий, який намагався перекинути обвинуваченого через себе, однак, впав з необережності, після чого одразу почав скаржитись на біль у нозі.
Обвинувачений заперечує факт заподіяння ним будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому. 
Згідно із наданим суду стороною обвинувачення витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 січня 2022 року та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення – цього ж числа зареєстровано повідомлення ОСОБА_7 за фактом заподіяння йому тілесних ушкоджень, із правовою кваліфікацією ст.128 КК України (а.к.п.1-4). 
В ході огляду місця події встановлено, що по АДРЕСА_2 дійсно розташоване приватне будинковолодіння (а.к.п.8-10).
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, вказавши, що в час та місці, вказаних в обвинувальному акті, приблизно о 21-22 годині, він перебував на подвір`ї належного його матері будинковолодіння, під час чого до подвір`я приїхав обвинувачений з іншими особами. В ході розмови у потерпілого з обвинуваченим виник конфлікт, під час якого обвинувачений вдарив потерпілого в обличчя, схопивши за тулуб. В ході боротьби потерпілого з обвинуваченим ОСОБА_7 впав на землю, а обвинувачений «насів» на нього, продовжуючи наносити удари, під час чого потерпілий відчув, як в нозі щось хруснуло. Після того, як потерпілий відчув певний дискомфорт у нозі, була викликана медична допомога, діагностовано тілесні ушкодження, вказані в обвинуваченні, внаслідок чого потерпілий тривалий час лікувався. 
Покази потерпілого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування перевірені шляхом проведення із останнім слідчого експерименту, в ході якого потерпілий продемонстрував – яким саме чином під час суперечки із обвинуваченим останній підняв його та в подальшому кинув на земля, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження (а.к.п.78-81). 
Аналогічні обставини повідомив під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 (а.к.п.95-97).
Допитаний судом свідок ОСОБА_9 підтвердив обставини, на які посилався потерпілий.
В той же час свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді пояснили, що дійсно між потерпілим та обвинуваченим відбувався конфлікт, під час якого вказані особи при намірі завдати удари впали, після чого ОСОБА_7 почав скаржитись на біль в нозі.
Висновок експерта №27+медичні документи від 17 лютого 2022 року судово-медичної експертизи, проведеної відносно ОСОБА_7 , доводить, що останній згідно медичних документів знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП КМКЛ №1 в травматологічному відділенні з 09 січня 2022 року по 13 січня 2022 року, де був встановлений діагноз : пошкодження медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглоба; гостра передньо-медіальна нестабільність. У стаціонарі 11 січня 2022 року ОСОБА_7 проведено оперативне втручання : тенорафія пошкодженої медіальної колатеральної зв`язки.
При судово-медичній експертизі (згідно даних медичних відомостей), у ОСОБА_7 мало місце тілесне ушкодження у вигляді : розриву передньої хрестоподібної, колатеральних зв`язок, пошкодження латерального меніску.
Це ушкодження, як показує судово-медична практика (враховуючи характер наявного ушкодження зв`язкового апарату колінного суглобу), ймовірніше всього могло виникнути як внаслідок прямого падіння тіла людини з висоти власного зросту, або з так званрої «невеликої висоти» (за будь-яких обставин та умов травмування), з подальшим співударом о твердий тупий предмет ділянкою стегна, гомілки, так і внаслідок різкого повороту правої нижньої кінцівки навколо своєї вісі (ротаційно-ударно-співударний механізм виникнення такого ушкодження) - як при активному (штовхання тіла постраждалого сторонньою особою, так зване «умовне перекідання» тіла, тощо), так і при пасивному (без сторонньої дії) русі тіла людини (з подальшим падінням або без такого), при «умовно фіксованій» стопі.
Ушкодження відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало тривалий розлад здоров`я (звище 21 доби).
Термін заподіяння такого ушкодження може відповідати 07 січня 2022 року (що не суперечить даті травмування вказаній в постанові і в медичних документах) (а.к.п.18-22). 
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах, оскільки його вина повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, належність та допустимість яких визначено судом, відповідно до ст.ст.85,86 КПК України. 
Однак, частиною 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого визнаний винним ОСОБА_5 , згідно із ст.12 КК України, відносяться до нетяжких злочинів (санкція ст.128 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років). 
Отже, строк давності в даному випадку визначено у три роки. 
З моменту вчинення обвинуваченим інкримінованого діяння (відповідно до обвинувального акту кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено 07 січня 2022 року) минуло більше трьох років, а тому, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 КК закінчились строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності (при обчисленні процесуальних строків судом враховано період перебування обвинуваченого в розшуку з 28 січня 2025 року по 26 лютого 2025 року).
Статтею 49 КК встановлено строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ст.128 КК України підлягає закриттю за спливом строків давності.
В межах даного провадження потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої потерпілому внаслідок протиправних дій обвинуваченого.
Оскільки судом досліджені усі докази в даному провадженні, суд вважає за можливе розглянути вимоги за цивільним позовом в межах даного провадження.
Відповідно до змісту позовної заяви, потерпілий просить стягнути на його користь з обвинуваченого 74558 грн. 87 коп. матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – витрат на лікування, а також 150 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги цивільний позивач обґрунтовує наступним.
Потерпілий вказує, що внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень він тривалий час перебував на лікуванні, в ході якого проводилось оперативне втручання.
Загалом потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у кількох медичних закладах, де двічі проводилось оперативне втручання, після чого проходив медикаментозне лікування.
Внаслідок лікування потерпілим витрачено 74558 грн. 87 коп.
Крім цього, потерпілий вказує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому було завдано моральну шкоду, яка полягала в моральних стражданнях, завданих через отримані тілесні ушкодження, наслідком чого стало порушення нормальних життєвих зв`язків, які викликали негативні зміни у житті, обумовлені переживаннями за стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, необхідність залучення значних фізичних, душевних, моральних ресурсів для поновлення звичайного життя.
Потерпілий при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди просить врахувати, що внаслідок отриманих травм він втратив заробіток. 
З огляду на глибину завданих моральних страждань потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на його користь 150 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
В судовому засіданні представник потерпілого вимоги за цивільним позовом підтримав повністю.
Обвинувачений позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи свою позицію тим, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України – майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В ході судового провадження судом із наданих стороною обвинувачення доказів достовірно встановлено, що потерпілий перебував на лікуванні з приводу травми, отриманої внаслідок винних дій обвинуваченого.
Вказані обставини підтверджені додатково копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого, заключеннями проведених щодо ОСОБА_7 медичних обстежень, які містять інформацію щодо проведеного лікування та медичних призначень.
На підтвердження матеріальних витрат потерпілим до позовної заяви долучені копії товарних чеків, квитанцій.
Таким чином, судом встановлено, що потерпілим понесені матеріальні витрати, пов`язані із лікуванням від травм, отриманих внаслідок дій обвинуваченого.
Отже, вимога ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно із ч.3 ст.23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Судом враховується, що потерпілий внаслідок отриманих травм, проходив курс лікування, йому було заподіяно тілесні ушкодження, що потребували перебування у кількох медичних закладах та реабілітації протягом достатньо тривалого періоду часу. Таким чином, діями обвинуваченого потерпілому були завдані тілесні ушкодження, які призвели до фізичного болю, потреб у тривалому лікуванні, що завдало останньому значних душевних хвилювань.
Отже, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вимога ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В : 

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі ст.49 КК України – в зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо останнього закрити.
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителя АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 74 558 грн. 87 коп. завданої матеріальної шкоди, 50 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя