Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року Справа№200/30/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Духневича О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ

05.01.2026 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, що прийняте за заявою від 14.11.2025 про надання відстрочки від призову під час мобілізації, в формі протоколу від 14.11.2025 № 41 комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 14.11.2025 та прийняти рішення щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у спосіб, визначений Порядком № 560 та видати довідку із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 Порядку № 560.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 17.11.2025 звернувся через Центр надання адміністративних послуг до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Рішенням відповідача, що оформлене протоколом № 41 відмовлено у наданні відстрочки з причини наявності військовозобов`язаної особи першого ступеня спорядження ОСОБА_2 , яка доводиться дружиною особи з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_3 .
Вважаючи рішення відповідача, що оформлене протоколом від 14.11.2025 № 41 про відмову у наданні відстрочки протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме: заяву ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками; протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 № 41, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; за наявності інші документи, на підставі яких було відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки.
28.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, однак докази надіслання його позивачу не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
При цьому документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи повинен додаватися до відзиву (п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України).
Враховуючи, що відповідачем вказаної норми процесуального закону не дотримано і доказів надіслання відзиву позивачу не надано, суд не бере до уваги відзив, оскільки відзив поданий із порушенням встановленого КАС України порядку подання.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.02.2026 повторно витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме: заяву ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками; протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 № 41, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; за наявності інші документи, на підставі яких було відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки.
10.03.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25.02.2026 відповідачем надано: протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 № 41, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; заяву від 04.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками.
Разом з тим, заяви ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками відповідачем не надано.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2026 повторно витребувано у відповідача заяву ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками. Провадження у справі було зупинено до отримання витребуваних доказів.
02.04.2026 на адресу суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі.
02.04.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2026 відповідачем подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що заява ОСОБА_1 від 14.11.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходила.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.04.2026 поновлено провадження у справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.04.2026 заяву про закриття провадження у справі повернуто без розгляду.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
17.11.2025 позивач звернувся через Центр надання адміністративних послуг до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Рішенням відповідача, що оформлене протоколом від 14.11.2026 № 41 позивачу відмовлено у наданні відстрочки з причини наявності військовозобов`язаної особи першого ступеня спорядження ОСОБА_2 , яка доводиться дружиною особи з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_3 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Суд зазначає, що предметом позову є заява позивача від 14.11.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та рішення відповідача, що оформлене протоколом від 14.11.2026 № 41 про відмову у наданні відстрочки.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.92 (далі-Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України і діє на теперішній час.
Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 № 3543-XII (далі-Закон № 3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.
Відповідно до статті 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону № 3543-XII передбачено, що для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі-Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Згідно п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який, зокрема, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі-Порядок № 560).
Відповідно до п. 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Згідно п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Адміністратор центру невідкладно засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг формує та передає заяву відповідно до Порядку подання через центри надання адміністративних послуг із використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг заяв про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2025 № 1364.
Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (Центральним управлінням або регіональним органом СБУ чи відповідним підрозділом розвідувального органу) не пізніше ніж протягом одного робочого дня з дня її отримання.
Пунктом 58-1 Порядку № 560 передбачено, що військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.
Згідно п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 , як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права повинен прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в такому.
Як вже встановлено судом, предметом позову є заява позивача від 14.11.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та рішення відповідача, що оформлене протоколом від 14.11.2026 № 41 про відмову у наданні відстрочки.
Суд зазначає, що у зв`язку із відсутністю в матеріалах позовної заяви, заяви позивача від 14.11.2026 про надання відстрочки та рішення відповідача, що оформлене протоколом від 14.11.2026 № 41 про відмову у наданні відстрочки, ухвалою суду від 12.01.2026 при відкритті провадження у справі було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме: заяву ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками; протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 № 41, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; за наявності інші документи, на підставі яких було відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки.
У зв`язку із ненаданням відповідачем витребуваних документів, ухвалою суду від 25.02.2026 повторно витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме: заяву ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками; протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 № 41, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; за наявності інші документи, на підставі яких було відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки.
10.03.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25.02.2026 відповідачем надано: протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 № 41, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; заяву від 04.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками.
Разом з тим, заяви ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками відповідачем не надано.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2026 повторно витребувано у відповідача заяву ОСОБА_1 від 14.11.2025 про надання відстрочки, разом із доданими до неї додатками. Провадження у справі було зупинено до отримання витребуваних доказів.
02.04.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2026 відповідачем подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що заява ОСОБА_1 від 14.11.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходила.
З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем не доведено факту звернення до відповідача із заявою від 14.11.2025, яка є підставою для виникнення спірних правовідносин та предметом даного адміністративного позову.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів подання позивачем заяви від 14.11.2025, а відповідач заперечує факт її надходження.
Суд звертає увагу, що у матеріалах справи наявна заява позивача від 17.11.2025, однак зазначена заява не є предметом оскарження у даній справі, а відтак не підлягає оцінці судом у межах заявлених позовних вимог.
При цьому, із змісту рішення відповідача, оформленого протоколом від 14.11.2026 № 41, вбачається, що таке рішення прийнято за результатами розгляду іншої заяви позивача, а саме заяви від 10.11.2025, яка також не є предметом розгляду у цій справі.
З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем не доведено факту звернення до відповідача із заявою від 14.11.2025, яка визначена ним як підстава для виникнення спірних правовідносин та предмет даного адміністративного позову.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів подання позивачем такої заяви, тоді як відповідач заперечує факт її надходження, що додатково підтверджується ненаданням відповідного документа навіть після неодноразового витребування його судом.
За відсутності доказів подання заяви від 14.11.2025, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача саме у тих правовідносинах, які визначені ним як предмет даного позову.
У зв`язку з цим, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судового збору не здійснюється у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя О.С. Духневич