П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/5117/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович 
Суддя-доповідач - Граб Л.С. 

01 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 
за участю: секретаря судового засідання: Магрети А.В., 
представника відповідача: Фуштея М.В.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив:
-визнати протиправними та скасувати :
-рішення № 13943/6/24-13-24-04 від 22.07.2025 про анулювання реєстрації платника єдиного податку;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21478/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб (штрафна санкція) на 3830139,39 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21475/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 1020,00 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21482/ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 319178,30 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21484/ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 8000,00 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21486/ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 1360,00 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21487/ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 241920,00 грн;
-вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-00000/21489/Ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025 про сплату заборгованості ЄСВ в розмірі 1288952,28 грн;
-рішення №00000/21493/Ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 310411,94 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21496/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 20162,50 грн;
-податкове повідомлення-рішення № 00000/21498/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 5618839,24 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21500/ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 4003446,25 грн;
-вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-00000/21501/Ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025 про сплату заборгованості ЄСВ в розмірі 236544,00 грн;
-рішення № 00000/21502/Ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 74052,00 грн;
-податкове повідомлення-рішення №00000/21503/ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 340,00 грн.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 позов задоволено частково:
-визнано протиправним та скасовано рішення №13943/6/24-13-24-04 від 22.07.2025 про анулювання реєстрації платника єдиного податку;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021478/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 3 830 139 грн 39 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021475/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 1020 грн 00 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021482/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 319178 грн 30 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021484/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штраф в розмірі 8000 грн 00 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0000021486/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 1360 грн 00 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021487/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 241920 грн 00 коп.;
-визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0000021489/Ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025 про сплату заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) в розмірі 1 288 952 грн 28 коп.;
-визнано протиправним та скасовано рішення №0000021493/Ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 310411 грн 94 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021496/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 20162 грн 50 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021498/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 5 618 839 грн 24 коп.;
-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000021500/ ж10/24-13-24-04 від 22.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 4 003 446 грн 25 коп.;
-визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0000021501/Ж10/24-13-24-04 про сплату заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) в розмірі 236544 грн 00 коп.;
-визнано протиправним та скасовано рішення №0000021502/Ж10/24-13-24-04 від 22.07.2022 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 74052 грн 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. 
Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, здійснював діяльність пов`язану з вантажним автомобільним транспортом (КВЕД 49.41) та в період часу з 01.01.2018 по 31.12.2024 перебував на спрощеній системі оподаткування (2 група, ставка 20%).
З 09.06.2025 по 13.06.2025 посадовими особами ГУ ДПС на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 розділу II Податкового кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 13 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 № 2464-VI, Закону України “Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законів щодо підтримки платників податків за період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)” та Закону України “Про внесення змін до Податкового Кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців”, наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області № 994-п від 30.04.2025 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2018 по 31.12.2024, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 по 31.12.2024, яка документована актом перевірки від 20.06.2025, №22458/Ж5/24-13-24-04-05/ НОМЕР_1 (далі – акт перевірки).
Перевіркою в діяльності позивача виявлені наступні порушення вимог законодавства:
- пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, не надано для проведення перевірки всіх необхідних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки в повному обсязі;
- пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, пп. 73.3.3 п. 73.3, ст. 73 Податкового кодексу України, не надано інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження в повному обсязі;
- абз.9 пп.298.2.3. п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України та абз.3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, внаслідок порушення платником податків вимог перебування на спрощеній системі оподаткування - здійснення платником 1 або 2 групи діяльності, яка не передбачена у пп.1 або 2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями платник податків - фізична особа ОСОБА_1 підлягає виключенню з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2019;
- пп.49.18.3, п.49.18 ст.49, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України, в частині неподання подання податкової декларації про майновий стан та доходи за період 2019 рік, за
2022 рік, 2023 рік, 2024 рік (4 шт);
- п.п.164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п. 177.2, пп. 177.4.1,
пп.177.4.2, пп.177.4.4, пп.177.4.5, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за період з
01.01.2019 по 31.12.2024 на загальну суму 3 239 112,69 грн., в тому числі
з 2019 року в сумі 153325,54 грн., за період 2020 року в сумі 345708,57 грн., за
період 2021 року в сумі 529297,28 грн., за період 2022 року в сумі 281776,45 грн., за
період 2023 року в сумі 962516,64 грн., за період 2024 року в сумі 966488,21 грн;
- пп.163.1.1 пункту 163.1 статті 163,підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту „а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 неутриманий податок на доходи фізичних осіб з доходів у вигляді заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) 20-працівникам за період 2023 року та 2024 року, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 193 536,00 грн.
- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, перевіркою встановлено заниження платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 суми військового збору в загальній сумі 269 926,08 грн., в тому числі 2019 року в сумі 12777,12 грн., 2020 рік в сумі 28809,09 грн., 2021 рік в сумі 44108,10 грн., 2022 рік в сумі 23481,37 грн., 2023 рік в сумі 80209,72 грн., 2024 рік в сумі 80540,68 грн;
-п.2 ст.7 розділу III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 занижено єдиний внесок за період 01.01.2019 по 31.12.2024 в сумі 1 288 952,28 грн., в тому числі за період 2019 року в сумі 154234,08 грн., за 2020 рік в сумі 134334,20 грн., за 2021 рік в сумі 223300,00 грн., за 2022 рік в сумі 242088,00 грн., за 2023 рік в сумі 247632,00 грн., за 2024 рік в сумі 287364,00 грн;
- абз. 7 п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 ч. 5 ст. 8 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п. 2 пункту 6 розділу III Інструкції “Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, не визначено базу нарахування єдиного внеску з доходів у вигляді заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються), яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, що призвело до заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок всього на загальну суму 236 544,00 грн., у тому числі за січень 2023 року в сумі 10318,00 грн., лютий 2023 року в сумі 8844,00 грн., березень 2023 року в сумі 11792,00 грн., квітень 2023 року в сумі 13266,00 грн., травень 2023 року в сумі 14740,00 грн., червень 2023 року в сумі 13266,00 грн., липень 2023 року в сумі 16214,00 грн., серпень 2023 року в сумі 16214,00 грн., вересень 2023 року в сумі 13266,00 грн., жовтень 2023 року в сумі 11792,00 грн., листопад 2023 року в сумі 11792,00 грн., грудень 2023 року в сумі 11792,00 грн., січень 2024 року в сумі 12496,00 грн., лютий 2024 року в суму 12496,00 грн., березень 2024 року в сумі 12496,00 грн., квітень 2024 року в сумі 14080,00 грн., травень 2024 року в сумі 12320,00 грн., червень 2024 року в сумі 19360,00 грн;
- п. 181.1 ст.181, п. 183.2. ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сумі 3 202 757 грн., в тому числі, лютий 2021 р. в сумі 9562 грн., березень 2021 р. в сумі 23324 грн., квітень 2021 року в сумі 6898 грн., травень 2021 р. в сумі 6867 грн., червень 2021р. в сумі 8410 грн., липень 2021 р. в сумі 1700 грн., серпень 2021 р. в сумі 6747 грн., жовтень 2021 р. в сумі 1900 грн., листопад 2021 р. в сумі 6247 грн., грудень 2021 р. в сумі 548365 грн., січень 2022 р. в сумі 8911 грн., лютий 2022 р. в сумі 14524 грн., березень 2022 р. в сумі 4858 грн., липень 2022 р. в сумі 4400 грн., вересень 2022 р. в сумі 1400 грн., жовтень 2022р. в сумі 24000 грн., листопад 2022 р. в сумі 25600 грн., грудень 2022 р. в сумі 261707 грн., січень 2023 р. в сумі 6840 грн., лютий 2023 р. в сумі 11740 грн., червень 2023 р. в сумі 20113 грн., листопад 2023 р. в сумі 3600 грн., грудень 2023р. в сумі 1071277 грн., січень 2024р. в сумі 13376 грн., квітень 2024 р. в сумі 29600 грн., травень 2024 р. в сумі 3400 грн., вересень 2024 р. в сумі 3000 грн., грудень 2024 р. в сумі 1074391 грн;
- підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту „а" пункту 176.2 статті 176, підпункту 1.1, підпункту 1.2, підпункту 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, а саме платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 неутриманий військовий збір з доходів у вигляді заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) 20 — працівникам в сумі на загальну суму 16 130,00 грн., у тому числі за січень 2023 року в сумі 703,50 грн., лютий 2023 року в сумі 603,00 грн., березень 2023року в сумі 804,50 грн., квітень 2023 року в сумі 904,50 грн., травень 2023 року в сумі 1005,00 грн., червень 2023 року в сумі 904,50 грн., липень 2023року в сумі 1105,50 грн., серпень 2023року в сумі 1105,50 грн., вересень 2023 року в сумі 904,50 грн., жовтень 2023 року в сумі 804,50 грн., листопад 2023 року в сумі 804,50 грн., грудень 2023року в сумі 804,50 грн., січень 2024 року в сумі 852,00 грн., лютий 2024 року є сумі 852,00 грн., березень 2024 року в сумі 852,00 грн., квітень 2024 року в сумі 960,00 грн., травень 2024 року в сумі 840,00 грн., червень 2024року в сумі 1320,00 грн;
- пп. 1, 2 та 3 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” із змінами та доповненнями, не проведено розрахункових операцій в готівковій/безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів) на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій у розмірі 5 618 839,24 грн., за період з 01.01.2024 по 31.12.2024;
- п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), п.8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП.
У зв`язку із виявленими порушеннями, за наслідками розгляду акту перевірки відповідачем 22.07.2025 прийнято рішення №13943/6/24-13-24-04, а саме: податкове повідомлення-рішення №0000021478/ж 10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №0000021475/ж 10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №0000021482/ж 10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №0000021484/ж 10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення № 0000021486/ж 10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №0000021487/ж 10/24-13-24-04, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0000021489/Ж10/24-13-24-04, рішення №0000021493/Ж10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №0000021496/ж 10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №0000021498/ж 10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №0000021500/ ж10/24-13-24-04, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0000021501/Ж10/24-13-24-04, рішення №0000021502/Ж10/24-13-24-04, податкове повідомлення-рішення №00000/21503/ж10/24-13-24-04.
Не погоджуючись з вказаним рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1, далі - ПК України).
Пунктом 61.1 ст. 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 62.1.3 пунктом 62.1 ст. 62 ПК України закріплено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
В силу підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначається статтею 78 ПК України.
Відповідно до пункту 78.4. статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За правилами пункту 78.6. статті 78 ПК України строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Пунктом 82.2. статті 82 ПК України передбачено, що тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.
Відповідно до пункту 79.1. статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Згідно пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Отже, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.05.2025 у справі 160/27436/23.
Верховний Суд, у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформував правову позицію, відповідно до якої у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.
При цьому, згідно позиції Верховного Суду, що зазначена у постанові від 29.04.2025 у справі №420/35624/23, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Як стверджує позивач, останньому не було відомо про проведення документальної перевірки, а відтак він був позбавлений можливості надати необхідні документи, а надалі, подати свої заперечення на акт перевірки. 
В свою чергу, судом першої інстанції досліджено наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119).
Так, у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119) від 30.01.2025 (запит про надання інформації та її документальне підтвердження від 29.01.2025) наявні відмітки “вручено особисто 04.01.2025”. Розписка про одержання – відсутня, наявний виключно підпис навпроти графи “Підпис працівника об`єкта поштового зв`язку” .
У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119) від 01.05.2025 (наказ про проведення документальної перевірки, запит про надання документів від 30.04.2025) наявні відмітки “вручено особисто 06.05.2025”. Розписка про одержання – відсутня, наявний виключно підпис навпроти графи “Підпис працівника об`єкта поштового зв`язку”.
У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119) від 23.06.2025 (акт перевірки від 23.06.2025) наявні відмітки “вручено особисто 01.0.2025”. Розписка про одержання – відсутня, наявний виключно підпис навпроти графи “Підпис працівника об`єкта поштового зв`язку”.
У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119) від 24.07.2025 (оскаржувані рішення від 22.07.2025) наявні відмітки “вручено особисто 26.07.2025”. Розписка про одержання – відсутня, наявний виключно підпис навпроти графи “Підпис працівника об`єкта поштового зв`язку”. 
Вручення поштових відправлень операторами поштового зв`язку регламентується Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року (далі - Правила № 270).
Відповідно до пункту 2 Правил №270 реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок “M”, які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.
За правилами пункту 105 Правил № 270 одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис. Оператор поштового зв`язку також може визначати інший порядок вручення реєстрованих поштових відправлень.
Пунктом 106 Правил № 270 передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.
Зміст наведених положень дає підстави вважати, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення інформації, яка дозволяє ідентифікувати особу отримувача.
Аналогічний підхід продемонстровано Верховним Судом у постановах від 09.02.2022 у справі №640/16786/20, від 03.05.2023 у справі № 580/4989/22, від 30.07.2025 №260/5156/24 (позивач посилається у запереченнях на касаційну скаргу) у яких Суд висловився про те, що обов`язковою умовою для підтвердження отримання рекомендованого відправлення є інформація у повідомленні про вручення поштового відправлення про дату вручення та одержувача. У цій постанові Верховний Суд, за результатом аналізу положень Правил № 270, підсумував, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвища. Цей запис здійснює працівник поштового зв`язку.
На наявних у справі та досліджених рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119) прізвище одержувача “ ОСОБА_3 ” зазначене лише на одному - 01.05.2025. Будь-яких інших доказів підтвердження вручення немає.
Колегія суддів зазначає, що напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 20 березня 2026 року у справі № 480/13491/21 та від 17 березня 2026 року справа № 320/7701/24.
Отже, зважаючи на те, що в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119) відсутнє прізвище позивача, зроблене працівником поштового зв`язку, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що такі не є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом.
При цьому, у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Форма 119) від 24.07.2025 (оскаржувані рішення від 22.07.2025) наявний запис прізвища отримувача “Дорофей”, який здійснений працівником поштового зв`язку, що свідчить про те, що ОСОБА_1 такий лист особисто не отримав (доказів вручення за довіреністю немає).
Згідно акту перевірки, позивач порушив пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме не надання для проведення перевірки всіх необхідних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки в повному обсязі; та пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, пп. 73.3.3 п. 73.3, ст. 73 Податкового кодексу України, в частині ненадання інформації, визначеної в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження в повному обсязі.
За наведені порушення податковим повідомленням-рішенням №00000/21475/ж 10/24-13-24-04, до позивача застосовано штраф в розмірі 1020,00 грн; а податковим повідомленням-рішенням №00000/21484/ж10/24-13-24-04 застосовано штраф в розмірі 8000,00 грн.
Відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень; а згідно пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків, фінансовим агентом або іншою особою документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу у 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Однак, для наявності складу цих податкових правопорушень необхідно було щоб позивач принаймні отримав запити на інформацію та не надав запитувані контролюючим органом документи. За інших обставин в його діях відсутня вина будь-якої форми.
Поряд з цим, як вже зазначалося вище, докази надані відповідачем, не дають підстав для висновку, що ОСОБА_1 отримав від податкового органу запити щодо надання документів, а отже у даному випадку, не доведена його вина у вчиненні податкових правопорушень передбачених пунктами 121.1, 121.2 статті 121 ПК України.
Надаючи правову оцінку рішенню відповідача № 13943/6/24-13-24-04 від 22.07.2025 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, колегія суддів виходить із такого.
За приписами пунктів 291.2, 291.3, 291.4 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Не мають права обрати та перебувати на спрощеній системі оподаткування, а також не мають права підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій.
Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:
1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. 
Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;
3) третя група:
фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня пдаткового (звітного) року;
електронні резиденти (е-резиденти), які зареєструвалися як фізичні особи - підприємці, здійснюють господарську діяльність з надання послуг, виробництва та/або продажу товарів виключно на користь нерезидентів України, за умови що протягом календарного року вони відповідають сукупності таких критеріїв:
не використовують працю найманих осіб - громадян або резидентів України;
не отримують доходи з джерелом походження з України, крім пасивних доходів;
обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків; б) фізичні особи- підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог: здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж; провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси; не використовують працю найманих осіб; членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України; площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше 0,5 гектара, але не більше 20 гектарів сукупно.
За змістом підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;
5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;
6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;
7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;
8) у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;
9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність;
10) у разі набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.
Пунктом 299.10 статті 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті;
7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента);
8) наявність щодо платника податку рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції": щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення; щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.
Абзацом 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
У свою чергу відповідно до абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, здійснював діяльність пов`язану з вантажним автомобільним транспортом (КВЕД 49.41) та в період часу з 01.01.2018 по 31.12.2024 перебував на спрощеній системі оподаткування (2 група, ставка 20%), а отже він мав відповідати вимогам до фізичної особи-підприємця, які наведені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, зокрема щодо надання послуг виключно платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства. 
Поряд з цим, контролюючим органом під час перевірки виявлено, що позивач надавав послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом суб`єкту господарювання, який не є платником єдиного податку, а саме фірмі YORUKLER ORMAN URUNLERI INS (Туреччина), що 
відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України є підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Як свідчить Акт перевірки, до такого висновку відповідач дійшов на підставі листа ПП “СИВУЛЯ” від 20.05.2025, №43, що надійшов у відповідь на його запит та з якого зокрема слідує, що 02 квітня 2018 р. між ПП “СИВУЛЯ”, як Продавцем, та фірмою YORUKLER ORMAN URUNLERI INS (Туреччина), як Покупцем, укладено контракт купівлі-продажу №1 від 02.04.2018 р., відповідно до якого ПП “СИВУЛЯ” зобов`язувалося відвантажити пиломатеріали хвойні, а фірма YORUKLER ORMAN URUNLERI INS зобов`язувалася прийняти та оплатити товар на умовах FCA Вільхівка. У вантажно-митних деклараціях та CMR зазначено перевізника – підприємець ОСОБА_1 , с. Цурень, Герцаївського р-н, Чернівецька обл., Україна.
Також в листі повідомлено про те, що за період з 14.12.2018 по 31.12.2024 ПП “СИВУЛЯ” не укладало договорів з ФОП ОСОБА_1 та не здійснювало з ним жодних грошових розрахунків, оскільки згідно контракту №1 від 02.04.2018 р. відвантаження товару здійснювалося відповідно до вимог Інкотермс 2020 FCA Вільхівка.
В той же час, як підставно звернуто увагу судом першої інстанції, лист на який посилається відповідач, додані до нього вантажно-митні декларації, та CMR не містять інформації про те, що ОСОБА_1 , будучи платником єдиного податку та здійснюючи вантажні перевезення, надавав послуги саме фірмі YORUKLER ORMAN URUNLERI INS (Туреччина).
Не містять матеріали перевірки і будь-яких первинних документів з цього приводу, в тому числі про рух коштів по банківських рахунках. 
Натомість, позивачем надано суду договір про надання транспортних послуг по перевезенню вантажу від 01.03.2017, укладений з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (є платником єдиного податку), згідно якого та заявок на перевезення вантажу здійснював перевезення вантажу на виконання контракту купівлі-продажу №1 від 02.04.2018 між ПП “СИВУЛЯ” та фірмою YORUKLER ORMAN URUNLERI INS (Туреччина).
Тобто ФОП ОСОБА_1 здійснювалися перевезення на виконання договору з ФОП ОСОБА_4 , а не з фірмою YORUKLER ORMAN URUNLERI INS.
Вказане спростовує висновки перевірки в частині щодо наявності законних підстав про анулювання реєстрації платника єдиного податку, є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, як вбачається з Акту перевірки, згідно висновків відповідача, позивач порушив пп. 1, 2 та 3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме-не провів розрахункові операції в готівковій/безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів) на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій у розмірі 5 618 839,24 грн., за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, внаслідок чого податковим повідомленням-рішенням №0000021498/ж 10/24-13-24-04 від 22.07.2025, до нього застосовано штрафну санкцію в розмірі 5 618 839 грн 24 коп.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;
В той же час, матеріали перевірки не містять відомостей про те, що за ОСОБА_1 не значиться зареєстрованих РРО/КОРО/ПРРО.
Крім того, пунктом 12 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються: якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (склади, місця зберігання товарів, оптова торгівля тощо).
Проведеною податковою перевіркою (див. акт перевірки) будь-яких фактів здійснення позивачем розрахунковим операцій із використанням готівки, не виявлено, а отже і немає підстав для притягнення його до фінансової відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також на підставі статті 20 цього ж Закону (не обліковані у встановленому порядку товари, та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)).
Варто зауважити, що у справі наявні заключні виписки за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, згідно яких на рахунок позивача, який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» надійшли кошти у розмірі 5 618 839,24 грн, що виключає потребу застосування РРО/ПРРО/КОРО.
Щодо пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що за оренду транспортних засобів останні сплачували ОСОБА_1 готівкові кошти у розмірі 3000 грн в місяць, то такі не відображені в акті перевірки та не враховувалися при прийнятті оскаржуваних рішень.
Отже, судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що в даному випадку позиція податкового органу ґрунтується виключно на даних декларації ОСОБА_1 , в який відображений обсяг доходу за три квартали 2024 року у розмірі 5 618 839,24 грн. Однак така інформація, в жодному разі не свідчить про те, що позивач не провів розрахункові операції в готівковій/безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів) на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій у розмірі 5 618 839,24 грн., за період з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Визначаючись щодо висновків відповідача про заниження позивачем за період з 01 січня 2019 року про 31 грудня 2024 року суми військового збору в загальній сумі 269 926,08 грн., в тому числі -2019 році в сумі 12777,12 грн., 2020 рік в сумі 28809,09 грн., 2021 рік в сумі 44108,10 грн., 2022 рік в сумі 23481,37 грн., 2023 рік в сумі 80209,72 грн., 2024 рік в сумі 80540,68 грн., колегія суддів зазначає слідуюче.
Згідно з пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Згідно Акту перевірки, перевіркою встановлено допущення позивачем порушення п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, а саме-заниження за період з 01 січня 2019 року про 31грудня 2024 року суми військового збору в загальній сумі 269 926,08 грн., в тому числі -2019 році в сумі 12777,12 грн., 2020 рік в сумі 28809,09 грн., 2021 рік в сумі 44108,10 грн., 2022 рік в сумі 23481,37 грн., 2023 рік в сумі 80209,72 грн., 2024 рік в сумі 80540,68 грн.
Однак, зважаючи на те, що під час розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту заниження позивачем єдиного внеску та податку на додану вартість на суми визначені відповідачем, то відсутні підстави для оподаткування їх військовим збором. 
Оцінюючи спірні правовідносини в частині висновків податкового органу щодо неутримання та несплати ПДФО за найманих працівників, слід зазначити про наступне. 
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
У ст. 3 Закону України "Про оплату праці" міститься визначення, що мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.
Статтею 35 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що контроль за додержанням законодавства про оплату праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та податкові органи.
Враховуючи те, що мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для суб`єктів господарювання усіх форм власності, то контролюючі органи мають право здійснювати контроль за її нарахуванням, утриманням з її розміру податку на доходи фізичних осіб.
Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що податковий агент щодо податку з доходів фізичних осіб - це юридична особа (її філії, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Абзацом 2 пункту 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Згідно з пунктом 18.1 та пунктом 18.2 статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
За змістом підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід, який згідно підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих), протягом такого звітного податкового місяця.
За приписами підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Підпунктами 168.1.1.-168.1.4 пункту 168.1статті 168 ПК України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.
Якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
За положеннями пункту 171,1 статті 171.ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
За правилами підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Підпунктом "6" пункту 176.2 статті 176 ПК України встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду.
Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.
Так, у підпункті 168.1.1 пункту 168.1 пункту 168 ПК України значиться, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
За приписами з пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Таким чином, суб`єкт господарювання, який використовує найману працю зобов`язаний утримувати з виплачуваної ним заробітної плати працівників податок на доходи фізичних осіб, подавати податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.
За визначенням, що міститься у підпункті 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України - контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджується інформацією з системи "Шлях", що водії і транспортні засоби, залучалися платником податків - фізичною особою ОСОБА_7 для здійснення міжнародних перевезень, тобто встановлено використання роботодавцем найманої праці, без оформлення належним чином трудових відносин.
Відповідно до акту перевірки, у ОСОБА_1 у період часу з 2023 року по 2024 року працювало 20 працівників, що обумовило нарахування відповідних платежів (ПДФО, ЄСВ, військовий збір).
Підставою для таких висновків слугувало те, що ці працівники без оформлення трудових відносин з ОСОБА_1 , працювали у нього водіями та здійснювали міжнародні перевезення, про що свідчать їх прізвища у вантажно-митних деклараціях. 
В той же час, судом першої інстанції із матеріалів справи встановлено, що водії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували в трудових відносинах з ОСОБА_1 , їм нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, що підтверджується наявними у справі податковими розрахунками суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску та відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам.
Також, судом першої інстанції заслухано пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , які є у зазначеному відповідачем переліку осіб, які працювали на ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин. Останні пояснили суду, що є фізичними особами-підприємцями, та на підставі договору оренди транспортних засобів орендували у ОСОБА_1 вантажні автомобілі з причепом. Безпосередньо у ОСОБА_1 вони ніколи не працювали, оскільки є окремими суб`єктами господарювання, які здійснюють подібну діяльність. Наявність їх прізвищ у вантажно-митних деклараціях, у яких перевізником визначений ОСОБА_1 , обумовлено тим, що зазвичай в таких деклараціях як перевізник вказують власника автомобіля, яким і був позивач.
При цьому судом першої інстанції підставно звернуто увагу, що ОСОБА_5 у період часу з 2023 року по 2024 рік, був залучений до перевезень всього тричі, що додатково свідчить про відсутність трудових правовідносин між ним та ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, відповідачем належними та допустими доказами, не доведено порушення позивачем пп.163.1.1 п. 163.1 ст.163 ПК України, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 ст.168 ПК України, п.171.1 ст.171, пп. „а” п.176.2 ст. 176 ПК України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 193 536,00 грн.
Щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то колегія суддів зазначає, що оскільки під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачем не доведено тієї обставини, що позивач використовував працю найманих осіб без оформлення трудових відносин, то відсутні підстави і для висновку про те, що такими діями позивачем занижено суму заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок, єдиний внесок, нарахованої (виплаченої) фізичним особам .
Отже, висновки акту перевірки щодо заниження позивачем зобов`язання із сплати єдиного внеску не підтверджено належними та допустимими доказами.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.