Справа № 450/1168/26  Провадження № 2-а/450/23/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.
секретаря судового засідання Микитів Н.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Сумській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
в с т а н о в и в:
11.03.2026 представник позивача адвокат Живко О.О. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з адміністративним позовом, яким просила визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 67587888 від 03 березня 2026 року, винесену інспектором Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Гриценком Іваном Миколайовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, стосовно нього у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.03.2026 ОСОБА_1 пересувався транспортним засобом марки «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , рік випуску 1986, колір білий, по бульвару Європейському в м. Ромни. Транспортний засіб був зупинений поліцейським (поліцейська машина № 1042), який при цьому під час зупинки самостійно створив небезпечну дорожню ситуацію: здійснював обгін у невстановленому місці, ледве не спровокувавши зіткнення з автомобілем позивача та транспортним засобом, що рухався назустріч. Таким чином, саме поліцейські першими порушили правила дорожнього руху та створили аварійну небезпеку. Зупинивши транспортний засіб, поліцейський не назвав свого прізвища, посади та звання, не пред?явив службового посвідчення та не повідомив мети і підстав зупинки транспортного засобу, натомість одразу вимагав надати водійське посвідчення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, що є грубим порушенням ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», яка зобов?язує поліцейського при зверненні до особи назвати своє прізвище, посаду та звання, пред?явити на вимогу службове посвідчення, а також повідомити мету звернення, а також ч. 2-3 ст. 35 та ст. 18 цього ж Закону. Після зупинки позивач звернувся до працівника поліції з проханням представитися, повідомити своє прізвище, ім?я, по батькові, посаду та підставу зупинки транспортного засобу. Однак поліцейський фактично проігнорував зазначені запитання та не надав відповідної інформації, натомість лише повторив вимогу надати водійське посвідчення для винесення постанови. У відповідь на повторне запитання щодо правових підстав для своїх дій поліцейський прямо заявив, що «знайде, за що виписати штраф», та висловив лише припущення про можливе порушення правил дорожнього руху – зокрема щодо нібито непристебнутого ременя безпеки або перевищення швидкості. Жодних конкретних доказів вчинення позивачем будь-якого правопорушення надано не було, що свідчить про відсутність будь-якого правопорушення на момент зупинки та про свавільний характер дій посадової особи. Вказує, що перший поліцейський поводився грубо та зухвало: вживав нецензурні вирази, допускав образливі висловлювання особистого характеру. Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною за відсутності належних доказів, та з порушенням вимог чинного законодавства, без підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова містить фактичні помилки, які є самостійною підставою для її скасування. Зокрема, у постанові зазначено власником транспортного засобу ОСОБА_3 , тоді як відповідно до свідоцтва про реєстрацію власником «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 . Крім того, у постанові зазначено адресу події «бульвар Європейський, 31», тоді як фактичне місце зупинки – бульвар Європейський, 2, що підтверджується доданими фотоматеріалами. Обидва порушення є прямим порушенням ст. 256 КУпАП, яка встановлює обов?язкові вимоги до змісту постанови, зокрема щодо достовірності відомостей про особу, транспортний засіб та місце події. Наявність зазначених суттєвих помилок ставить під сумнів достовірність усіх відомостей, що містяться в постанові, та є самостійною підставою для її скасування. Також обставини, які викладені в оскаржуваній постанові, жодним чином не підтвердженні та не доведені, адже до матеріалів справи не додано жодного доказу про те, що в момент винесення постанови саме він являвся водієм, саме він керував транспортним засобом та здійснював таке керування без необхідних документів. Таким чином, вважає, що лейтенантом поліції не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому постанова є такою, що підлягає скасуванню. Зазначила, що за викликом першого поліцейського на місце події прибув другий патрульний (службовий автомобіль № 0928) у складі інспектора Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, лейтенанта поліції Гриценка І.М. Саме цим працівником поліції було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає дії лейтенанта поліції ОСОБА_5 та винесену постанову незаконними, адже лейтенант поліції ОСОБА_6 не був свідком зупинки транспортного засобу, не бачив обставин, що їй передували, та особисто не фіксував жодного порушення ПДР з боку відповідача. Весь процес розгляду справи та винесення постанови базувався виключно на словах першого поліцейського, який також не надав жодних доказів вини. На відеозаписі чітко зафіксовано момент, коли лейтенант ОСОБА_7 був змушений підходити до першого поліцейського за роз`ясненнями оскільки взагалі не мав відомостей щодо підстав зупинки. Після цього йому було повідомлено лише про ненадання посвідчення водія – без зазначення конкретної підстави первісної зупинки транспортного засобу. Тобто лейтенант Гриценко I.M. виніс постанову, фактично «легалізувавши» свавілля свого колеги, без жодного самостійного встановлення обставин правопорушення. 
Ухвалою від 13.03.2026 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23.03.2026 представником відповідача Каракуц М.Ю. подано відзив на позовну заяву, яким вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що при вирішені питання щодо правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, визначальним є встановлення факту пред`явлення чи не пред`явлення позивачем технічного паспорту, водійського посвідчення, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи, що позивач зазначені документи не пред`явив, вважає постанову правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства. 
27.03.2026 представником позивача Живко О.О. подано відповідь на відзив, з вказівкою на те, що відповідач у відзиві не довів законності підстав зупинки, не підтвердив факту порушення ПДР, не обґрунтував правомірність складання постанови особою, яка не є очевидцем події, і не спростував суттєвих фактичних помилок у постанові. Звернула увагу, що відзив фактично є відтворенням загальних норм законодавства без їх застосування до конкретних обставин справи. Відповідач не надав суду жодного об?єктивного доказу на підтримку своєї позиції.
30.03.2026 представником відповідача Каракуц М.Ю. подано заперечення на відповідь на відзив, у якій зазначено, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за відсутність або не пред?явлення посвідчення водія відповідної категорії. Зауважив, що ОСОБА_1 залишив скаргу на працівників поліції, зокрема на наряд ГРПП «Ребус-42», який зупинив автомобіль під керуванням останнього, шляхом здійснення телефонного дзвінка на лінію «102», через що виник конфлікт інтересів позивача та поліцейських даного наряду, тому на місце події було направлено інший наряд поліції, в складі якого був ОСОБА_8 .
У судовому засіданні позивач та його представник надали аналогічні пояснення щодо обставин справи, просили позов задовольнити. 
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Сумській області брала участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, надала аналогічні пояснення щодо обставин справи, просила відмовити у задоволенні позову.
Протокольною ухвалою ОСОБА_8 за згодою сторін виключений з числа відповідачів.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 67587888 від 03.03.2026, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн у зв`язку з тим, що він 03.03.2026 о 13:02 год на бульварі Європейський, 31, у м. Ромни, керуючи автомобілем марки «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , рік випуску 1986, колір білий, не пред`явив на вимогу вимогу поліцейського посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4. «А» ПДР.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
П. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. п`ятої ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», зокрема водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух»).
Системний аналіз наведених норм у їх взаємозв`язку, вказує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Аналогічна позиція наведена Верховним Судом у постановах у справах № 760/20247/16-а, №537/2324/17, № 127/19283/17.
Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.
З дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого відповідачем до відзиву, вбачається та не заперечується позивачем, що останній неодноразово відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Ст. 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
На думку суду, доводи позивача, стосовно протиправності винесення постанови внаслідок безпідставності зупинки позивача працівниками поліції та відсутності як правової так і фактичної підстави для висловлення вимоги про пред`явлення посвідчення водія, спростовуються матеріалами справи, оскільки доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Твердження скаржника, що він мав право не пред`являти посвідчення водія на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, суд не приймає до уваги, оскільки при перегляді відеозапису 0000000_00000020260303133528_0006 встановлено, що причиною зупинки слугував той факт, що раніше водій цього транспортного засобу був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування в стані алкогольного сп`яніння та поліцейським було здійснено зупинку транспортного засобу із застосуванням проблискових маячків. Навіть після прибуття іншого наряду за скаргою позивача на лінію 102, він повторно відмовився пред`явити посвідчення водія.
Крім цього, за ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути.
Пунктом 2 ч. 1 статті 32 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Крім цього, позивачем не заперечується факт керування транспортним засобом саме ним, а тому доводи позову про те, що факт керування не підтверджений належним чином не можу бути прийняти до уваги.
Одночасно, посилання на ту обставину, що самостійною підставою скасування постанови є фактичні помилки, зокрема щодо місця вчинення адміністративного правопорушення та помилки в прізвищі власника транспортного засобу, не змінюють суті допущеного правпорушення та не впливають на законність складеної постанови.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 67587888 від 03 березня 2026 року інспектора Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Гриценка І.М. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, є правомірною, складена з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
За таких обставин в їх сукупності суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ми 6, 10, 19, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд,-
в и р і ш и в :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Сумській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Сумській області (40000, вул. Герасима Кондратьєва, 23, м. Суми, Сумська область, ЄДРПОУ 40108777).
Рішення складено 01.04.2026.

Суддя	Ю. Д. Дем`яновська