Справа № 755/3254/26
Провадження №: 3/755/1693/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" березня 2026 р.           м. Київ
Cуддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установив:
ОСОБА_1 (надалі – особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр), декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при звільненні, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
В ході судового розгляду прокурор у справі – прокурор, який бере участь у розгляді справи – прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва Лавренюк Т. зауважила, що є дійсним факт порушення ч. 1 ст. 172-6 КпАП, позаяк, вона була суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», а отже, повинна була подати декларацію при звільненні, за період не охоплений раніше поданими деклараціями строк визначений законом.
У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень КУпАП, не з`явилася.
Забезпечувалося судом і СМС інформування такої особи за номером телефону наявним у справі.
Також, про те, що розгляд справи здійснюватиметься Дніпровським районним судом м. Києва особа, що притягається до адміністративної відповідальності була поінформована, оскільки відповідні відомості наведено у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні неї.
Інформацію про дату, час та розгляд самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» (https://dn.ki.court.gov.ua/sud2604/).
Разом з тим, ужиті заходи попри їх об`ємність не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
З огляду на, що Суд, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.
Вказаних висновків Суд дійшов дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. 
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установила таке.
Відповідно до наказу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 31.10.2023 №829/кт, ОСОБА_1 з 01.11.2023, призначена на посаду головного спеціаліста сектору громадянства Деснянського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.
01.11.2023 ОСОБА_1 , на виконання ч.1 ст.36 Закону України «Про державну службу», склала присягу державного службовця ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.
Наказом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 05.12.2023 №913/кт, ОСОБА_1 присвоєно 9 (дев`ятий) ранг державного службовця.
Згідно п.10 Особової карти державного службовця № 1179 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 ознайомлена, зокрема, під підпис з положенням Законів України «Про державну службу», «Про захист персональних даних», «Про запобігання корупції», ознайомлена з Правилами етичної поведінки державних службовців та зобов`язується їх дотримуватися. 
Наказом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 30.09.2024 № 655/кт, ОСОБА_1 , у відповідності до частини другої ст.86 (за угодою сторін) Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з 15.10.2024 припинила державну службу та була звільнена з займаної посади.
Таким чином, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.
Тому, згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 45 Закону, приміткою до ст. 1726 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Процедура заповнення та подання декларацій, передбачена статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено Порядком заповнення та подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 23 липня 2021 року № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609 та аналогічного за змістом наказу НАЗК №252/23 від 08.11.2023 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1965/41021 від 13.11.2023.
Законом України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.
Частиною 2 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 23 годин 59 хвилин 14 листопада 2024 року включно, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.
З відомостей Реєстру слідує, що декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями ОСОБА_1 подала 18.02.2026 о 09:46.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами ст. 45 Закону, та в письмових поясненнях зазначила, що декларація при звільненні подана несвоєчасно так як не була обізнана щодо строків подачі. Після того як було виявлено відсутність декларації, її було відразу подано. 
Обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для своєчасної подачі декларації покладається на самого суб`єкта декларування.
Встановлений ст. 45 Закону обов`язок подання суб`єктами декларування декларацій є імперативним і не ставиться Законом в залежність від будь-яких обставин (в тому числі, технічної, фізичної можливості суб`єкта декларування його реалізувати, внаслідок бездіяльності самого суб`єкта декларування, незнання закону тощо).
Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме: сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації.
Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність при цьому поважних причин у суб`єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення, без наявності якого провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (ст. 247 КУпАП).
Згідно зі службовою запискою Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 05.05.2025 № 70-05/4191-25 технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом період, не зафіксовано.
Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, судом не встановлено.
У той час, як будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, сторонами не надано.
Щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, то оскільки правопрушення пов`язано з перебуванням ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору громадянства Деснянського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, то місцем вчинення правопорушення, на переконання суду, як і в вказує Національне агентство, слід вважати місцезнаходження місця роботи: м. Київ, вул. Березняківська, 4а.
Час вчинення адміністративного правопорушення є датою фактичного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 19.02.2026 року о 09:46 годин.
Враховуючи, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є правопорушенням, яке полягає в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, факт подання її поза встановлений Законом строк утворює в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію при звільнені, за період не охоплений раніше поданими деклараціями. 
При вирішенні питання про накладення стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за указане порушення суддя враховує таке.
Статтею 1 КУпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП суддя не убачає, обставин, що пом`якшують або ж обтяжують відповідальність винного.
Тим самим, при накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. ст. 33-35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 172-6 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.
Щодо формування резолютивної частини даного судового рішення, то Суд зауважує, що відповідно до ст. 284 КпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення.
В постанові КАС від 02.11.21 у справі № 755/10002/21 в т.ч. зроблено висновок, що фактично КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення.
З урахуванням указаних норм КУпАП та орієнтирів сформованих судом апеляційної інстанції в наведеній справі, ураховуючи, що судом установлено наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 172-6 КУпАП, Суд не убачає підстав визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті цього рішення та виносить постанову про накладення адміністративного стягнення у порядку п. 1) ст. 284 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-6, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд постановив:
накласти на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 гривень 60 копійок
Відповідно до ст. 307 КпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення до виконання три місяці.
С у д д я Оксана БІРСА