КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року Справа №640/12672/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХКОМПЛЕКТ УКРАЇНА» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОКОМПЛЕКТ УКРАЇНА» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 20.06.2019 №154 про накладення штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова прийнята без врахування всіх обставин, адже нанесення інформації про імпортера безпосередньо на вентилятор було неможливим, внаслідок чого відповідач прийшов до помилкового висновку про притягнення останнього до відповідальності передбаченої п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». З огляду на вищевикладене просить скасувати постанову.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2019 (суддя Шрамко Ю.Т.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що за наслідками проведеної перевірки відповідачем встановлено факт розповсюдження продукції, що не відповідає вимогам законодавства, про що складено акт перевірки характеристик продукції та у зв`язку з чим прийнято оскаржувану постанову.
Контролюючий орган діяв в межах та у спосіб передбачених чинним законодавством України, а тому позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.06.2022 справу розподілено судді Скочок Т.О.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2022 прийнято адміністративну справу №640/12672/19 до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.
06.02.2024 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.02.2024 справа розподілена судді Войтовичу І.І.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 прийнято адміністративну справу №640/12672/19 до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано сторонам, за наявності, подати до суду додаткові пояснення по справі та докази протягом десяти днів з моменту отримання ухвали суду.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На підставі листа Держпродспоживслужби України від 21.05.2019 №Д-15.1/8065-19, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 03.06.2019 №2685 та направлення на проведення перевірки від 03.06.2019 №2173 в період з 10.06.2019 по 11.06.2019 контролюючим органом проведено позапланову невиїзну поєднану з виїзною перевірку характеристик продукції, а саме вентилятора ТМ «SOLER & PALAU» типу Silent-100 CZ Design, 220-240V-50Hz, IP45Тб, на відповідність вимогам Технічних регламентів, дія яких розповсюджується на зазначену продукцію.
За результатом позапланового заходу Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві був складений акт перевірки характеристик продукції від 11.06.2019 №2685/101 в якому зазначено, що вентилятор ТМ «SOLER & PALAU» типу Silent-100 CZ Design, 220-240V-50Hz, IP45Тб (виробник не вказаний) не відповідає вимогам технічних регламентів, а саме на електрообладнанні (його пакуванні) відсутній знак відповідності технічним регламентам, крім того відсутні найменування, контактні, поштові адреси виробника та імпортера. Інструкція з використання та інформація про безпечність, які супроводжують електрообладнання, складена з порушенням вимог закону щодо порядку застосування мов, зазначені порушення також зафіксовані в акті перевірки характеристик продукції від 25.04.2019 №26 складеного Держпродспоживслужбою в Тернопільській області.
Зазначені обставини є порушенням вимог пунктів 12, 13, 19, 20, 41, 42 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 №1067 (далі – Технічний регламент 1067) та вимог пунктів 24, 25, 26, 32, 44, 45 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 №1077 (далі – Технічний регламент 1077).
11.06.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві складено протокол №2357/75 про виявлене(і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».
Крім того, 13.06.2019 відповідачем прийняте рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №04.1-0004, яким зобов`язано позивача обмежити надання продукції на ринку шляхом усунення формальної невідповідності, шляхом нанесення відповідного маркування, а саме на електрообладнання нанести знак відповідності технічним регламентам та інформацію про контактну, поштову адресу виробника та імпортера, надати інформацію про безпечність продукції на українській мові та/або іншим шляхом в межах законодавства України.
ТОВ «ТЕХКОМПЛЕКТ УКРАЇНА» було подано Заперечення на акт перевірки характеристик продукції від 11.06.2019 №2685/101 та протокол про виявлені порушення від 11.06.2019 №2357/75.
20.06.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві прийнято постанову №154 про накладення штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8 500,00 грн, за порушення вимог пунктів 12, 13, 19, 20, 41, 42 Технічного регламенту №1067 та вимог пунктів 24, 25, 26, 32, 44, 45 Технічного регламенту №1077, а саме: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, оскільки на електрообладнанні та його пакуванні відсутній знак відповідності технічним регламентам. Крім того відсутні найменування, контактні, поштові адреси виробника та імпортера. Інформація про безпечність, яка супроводжує електрообладнання, складена із порушенням вимог закону щодо порядку застосування мов, за що передбачена відповідальність згідно з пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
Позивач вважаючи постанову відповідача про накладення штрафу протиправною, звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 2 грудня 2010 року № 2735-VI.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», державний контроль продукції - діяльність органів доходів і зборів із забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України для вільного обігу, встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз від такої продукції суспільним інтересам; орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, що визначається відповідно до цього Закону (далі - орган ринкового нагляду); державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», дія цього Закону поширюється на відносини щодо: здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті.
Статтею 3 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено, що законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськість щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (ч. 1 ст.4 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до повноважень органів ринкового нагляду, зокрема, належить проведення перевірок характеристик продукції.
Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу слугували висновки контролюючого органу про допущення позивачем порушення вимог пунктів 12, 13, 19, 20, 41, 42 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16 грудня 2015 р. № 1067 (далі - Технічного регламенту №1067) та вимог пунктів 24, 25, 26, 32, 44, 45 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16 грудня 2015 р. № 1077 (далі - Технічного регламенту №1077), а саме: введення в обіг продукції (вентилятора ТМ «SOLER & PALAU» типу Silent-100 CZ Design, 220-240V-50Hz, IP45Тб), яка не відповідає встановленим вимогам чинного законодавства.
Так, щодо порушення вимог Технічного регламенту №1067 та Технічного регламенту №1077, встановлених контролюючим органом під час перевірки, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», встановлені вимоги - це вимоги щодо нехарчової продукції (далі - продукція) та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15 січня 2015 року № 124-VIII, технічний регламент - нормативно-правовий акт, в якому визначено характеристики продукції або пов`язані з ними процеси та методи виробництва, включаючи відповідні адміністративні положення, додержання яких є обов`язковим. Він може також включати або виключно стосуватися вимог до термінології, позначень, пакування, маркування чи етикетування в тій мірі, в якій вони застосовуються до продукції, процесу або методу виробництва; ризик - можливість виникнення та вірогідні масштаби наслідків негативного впливу протягом певного періоду часу.
Як вбачається з пунктів 12 та 13 Технічного регламенту №1067 виробники зазначають своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу на електрообладнанні, а якщо це неможливо, - на його пакуванні чи в документі, що супроводжує таке електрообладнання. В адресі повинно зазначатися єдине місце, за яким можна зв`язатися з виробником. Контактні дані наводяться згідно з вимогами закону щодо порядку застосування мов. 
Виробники забезпечують супроводження електрообладнання інструкціями та інформацією про безпечність, складеними згідно з вимогами закону щодо порядку застосування мов. Зазначені інструкції та інформація про безпечність, а також будь-яке маркування повинні бути чіткими, зрозумілими та дохідливими.
Перед введенням електрообладнання в обіг імпортери пересвідчуються в тому, що виробник провів відповідну процедуру оцінки відповідності та склав технічну документацію, на це електрообладнання нанесено знак відповідності технічним регламентам, воно супроводжується необхідними документами, а також що виробник виконав вимоги, визначені у пунктах 11 і 12 цього Технічного регламенту (пункту 19 Технічного регламенту №1067). 
Аналогічні положення щодо електрообладнання містяться в пунктах 24, 26 Технічного регламенту №1077.
Знак відповідності технічним регламентам застосовується згідно із загальними принципами маркування зазначеним знаком, установленими законом. 
Знак відповідності технічним регламентам наноситься на електрообладнання або на його табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.
Відповідно до пунктів 25, 32 Технічного регламенту №1077 імпортери зазначають своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу на апаратурі, а у разі, коли нанесення відповідної інформації неможливе, - на її пакуванні чи в документі, що супроводжує таку апаратуру. Контактні дані наводяться згідно з вимогами закону про порядок застосування мов.
Перед наданням апаратури на ринку розповсюджувачі перевіряють наявність на апаратурі знаків відповідності технічним регламентам, необхідних супровідних документів, інструкцій та інформації, визначених в пунктах 48-50 цього Технічного регламенту, що складені згідно з вимогами закону про порядок застосування мов, а також виконання виробником вимог, визначених в пунктах 16 і 17, імпортером - вимог пункту 25 цього Технічного регламенту.
Якщо розповсюджувач вважає або має підстави вважати, що апаратура не відповідає суттєвим вимогам, визначеним у додатку 1, він не надає цю апаратуру на ринку до приведення її у відповідність з такими вимогами. Якщо зазначена апаратура становить ризик, розповсюджувач повідомляє про це виробнику або імпортеру, а також відповідному органу державного ринкового нагляду.
Аналогічні положення щодо електрообладнання містяться в пунктах 20, 28 Технічного регламенту №1067.
Отже, існуючими регламентами передбачено можливість зазначення інформації про найменування імпортера, зареєстрованого комерційного найменування чи зареєстрованої торговельної марки (знак для товарів і послуг) та контактної поштової адреси не лише безпосередньо на продукції, а й на її пакуванні чи в документі, що супроводжує таку апаратуру.
Так, з наявних в матеріалах справи фотокопій упаковки вентилятора ТМ «SOLER & PALAU» типу Silent-100 CZ Design, 220-240V-50Hz, IP45Тб, вбачається, що останні містять всю, визначену вказаними вимогами інформацію про імпортера та виробника (зокрема, його найменування та контактну поштову адресу).
Також в матеріалах справи містяться копія сертифікату відповідності UA.TR.061.001043-18 від 20.06.2018, копія декларації про відповідність UA.TR.061.D.01881-18 від 20.06.2018, копія висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №602-123-20-3/8402 від 02.03.2018 та інструкції по експлуатації вентилятора ТМ «SOLER & PALAU» Silent-100 CZ Desing (з наявним перекладом інструкції українською мовою).
Разом з цим, відповідачем не наведено обставин, які б свідчили про те, що не зазначення саме на приладі інформації щодо найменування та контактної поштової адреси імпортера (за наявності такої інформації на пакуванні) є порушенням суттєвих вимог вказаних регламентів та свідчить про те, що продукція становить ризик.
Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція об`єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №804/8878/16.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача щодо невідповідності вентилятора ТМ «SOLER & PALAU» типу Silent-100 CZ Design, 220-240V-50Hz, IP45Тб, вимогам пунктів 12,13,19, 20, 41,42 Технічного регламенту №1067 та пунктам 24, 25, 26, 32, 44, 45 Технічного регламенту №1077 «Про затвердження технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та задоволення позовних вимог.
Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 КАС України).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.
Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Долученим до матеріалів справи платіжним дорученням від 12.07.2019 №1419 підтверджується понесення позивачем судового збору у сумі 1 921 грн, які підлягають стягненню на користь позивача.
Інших витрат до розподілу судом не заявлено.
Керуючись статтями 2, 9, 19, 72-77, 90, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХКОМПЛЕКТ УКРАЇНА» - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 20.06.2019 №154.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (код ЄДРПОУ 40414833, 03151, м. Київ, вул. Волинська, буд. 12) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХКОМПЛЕКТ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41186201, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд 12) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.