СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Харків Справа №953/1091/22 (922/5144/23) 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

за участю:
секретаря судового засідання Пархоменко О.В.
представника позивача адвокат Свиридов І.Б. (ордер АІ №1864798 від 06.04.2025) поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів на підставі ухвали суду;
представника відповідача - керівник Бєлінський О.В. (витяг з ЄДРЮОФОП та ГФ) поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів на підставі ухвали суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ТОВ "Сегура Капітал" (вх. №163 Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Чистякової О.І. 29.12.2025 (повний текст складений 08.01.2026) у справі №953/1091/22(922/5144/23)
за позовом ОСОБА_1 
до ТОВ "Сегура-Капітал"
про визнання відсутнім права іпотеки

та за зустрічним позовом ТОВ "Сегура Капітал"
до ОСОБА_1 
треті особи: арбітражні керуючі Самойленко Ольга Миколаївна, ОСОБА_2 
про поновлення запису про іпотеку

ВСТАНОВИВ:

26.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сегура-Капітал", з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.02.2022 (том 1 арк. 144-147), про визнання відсутнім права іпотеки за договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007 та за договором іпотеки №010-2/07/1-700/1-07 від 12.06.2007.

14.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сегура-Капітал" звернулося до Київського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом до Міяхара Інгрід Такаши, в якому просило суд:
- поновити запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлова будівля в літері "А-3" загальною площею 1490,6 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003;
- поновити запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху №60, 63 в літері "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого (колишня вулиця Петровського), буд. 37.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2023 у справі №953/1091/22 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічний позов ТОВ "Сегура-Капітал" задоволено. Поновлено запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлову будівлю в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003. Поновлено запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху №60, 63 в літері "А-5", загальною площею 146,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого (колишня вулиця Петровського), буд. 37. Стягнуто на користь "Сегура-Капітал" витрати по сплаті судового збору.

Справа неодноразово переглядалась апеляційним, апеляційним господарським та Верховним Судом як по суті вимог так і з питань підвідомчості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.04.2024 у справі №953/1091/22, крім іншого, виснувано, що первісні та зустрічні позовні вимоги щодо права іпотеки за договором іпотеки від 01.10.2007 №010-2/07/1-11071-07 й нежитлової будівлі за літ "А-3" загальною площею 1490,6кв.м по АДРЕСА_1 не належать до юрисдикції цивільного судочинства, а спір у цій частині віднесено до господарського судочинства, 

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025, крім іншого, ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2024 про закриття провадження у справі №953/1091/22 (922/5144/23) скасовано.
Справу №953/1091/22(922/5144/23) направлено для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.
При цьому, Східний апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сегура-Капітал" на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки встановив, що ТОВ "Сегура-Капітал" є стороною у справі, а відтак наділене правом на оскарження судових рішень у цій справі.
Так, у постанові Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 у справі №953/1091/22(922/5144/23) колегія суддів зауважила, що суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо підвідомчості господарським судам позовних вимог в частині спору щодо права іпотеки за договором іпотеки від 01 жовтня 2007 року №010-2/07/1-11071-07 й нежитлової будівлі за літ. "А-3", загальною площею 1490,6 кв. м на вул. Тюрінській (Якіра), 40 у м. Харкові та доповнив резолютивну частину його постанови вказівкою про аналогічну підвідомчість зустрічного позову щодо того ж предмету спору та закриття провадженні у справі у відповідній частині.
Постановою Верховного Суду від 04.09.2025 постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 у справі №953/1091/22(922/5144/23) залишено без змін.

Отже, предметом позову у цій справі, який підлягає розгляду господарським судом є первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги, які стосуються права на іпотеку за договором іпотеки від 01 жовтня 2007 року №703/1-07.20 щодо нежитлової будівлі за літ. "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м на вул. Тюрінській (Якіра), 40 у м. Харкові.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 первісний позов в частині визнання відсутнім права іпотеки за договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Гімпельсоном Ігорем Марковичем, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. - задоволено.
Визнано відсутнім право іпотеки за договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Гімпельсоном Ігорем Марковичем, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В.
Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕГУРА-КАПІТАЛ" (61072, м. Харків, проспект Науки, будинок 56, ідентифікаційний код 41617928) на користь Міяхара Інгрід Такаши ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992,40грн.
Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕГУРА-КАПІТАЛ" (61072, м. Харків, проспект Науки, будинок 56, ідентифікаційний код 41617928) в дохід державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, код ЄДРПОУ 37993783, рахунок UA908999980313111256000026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 1488,60 грн.
В зустрічному позові щодо поновлення запису про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлова будівля в літері "А-3" загальною площею 1490,6 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003 - відмовлено.

28.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Сегура Капітал" (яка сформована в системі "Електронний суд" 27.01.2026). У скарзі просить суд:
- рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №953/1091/22(922/5144/23) скасувати;
- ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову в частині визнання відсутнім права іпотеки за договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Гімпельсоном Ігорем Марковичем, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. відмовити;
- зустрічний позов щодо поновлення запису про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлова будівля в літері "А-3" загальною площею 1490,6 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003 задовольнити.

Доводи апеляційної скарги:
1. апелянт вважає, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки правовим наслідкам визнання аукціону з продажу майна боржника недійсними;
2. суд першої інстанції неправильно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №570/3891/14. На думку апелянта, іпотека має речово-правовий характер і слідує за майном, а не за особою боржника чи іпотекодавця. Тому, вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на необхідність отримання згоди поточного власника майна на забезпечення зобов`язань "Нового боржника" є помилковим застосуванням норм матеріального права;
3. місцевим господарським судом неправильно застосовано преюдиційне значення рішення у справі №640/19896/13-ц, оскільки не враховано, що обставини, на яких ґрунтувалось рішення у справі №640/19896/13-ц були спростовані пізнішим судом рішенням;
4. суд першої інстанції не надав оцінки тому, що Міяхара І.Т. не може вважатись добросовісним набувачем спірного майна, оскільки є близькою особою боржника - дочкою дружини ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 справу №953/1091/22(922/5144/23) передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №953/1091/22(922/5144/23). Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ТОВ "Сегура Капітал" до надходження матеріалів справи.
09.02.2026 справа №953/1091/22(922/5144/23) надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2026, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сегура-Капітал" на рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 року у справі №953/1091/22 (922/5144/23). Призначено справу до розгляду на "17" березня 2026 р. о 14:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

17.02.2026 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а вимоги та доводи апеляційної скарги безпідставними. Наводить обґрунтування своєї позиції. Просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Інші учасники (треті особи) не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу до судового засідання не направили уповноважених представників, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
В судовому засіданні 17.03.2026 представник заявника апеляційної скарги підтримав її вимоги та доводи.
Представник ОСОБА_1 заперечував проти доводів апелянта та вважає, що апелянт вводить суд в оману та невірно представляє обставини справи. Наполягає на законності оскаржуваного рішення та дослідження під час його ухвалення всіх обставин справи.
Заслухавши позиції заявника апеляційної скарги та представника ОСОБА_1 , Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні та оголосив про перерву в судовому засіданні до 24.03.2026.
Судове засідання продовжено після перерви 24.03.2026 в тому ж складі суду та за участю представників апелянта та ОСОБА_1 . Треті особи до судового засідання 24.03.2026 не прибули, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
З огляду на положення ч. 12 статті 270 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників третіх осіб.
В судовому засіданні 24.03.2026 представник заявника апелянта підтримав раніше висловлену позицію, а саме, просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. Вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши позиції сторін, перевіривши дотримання місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення норм процесуального права та правильність застосування норм матеріального права в межах вимог та доводів апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Обставини справи.
Як установлено судом першої інстанції, під час апеляційного провадження та підтверджується матеріалами справи 01 жовтня 2007 року між ФОП ОСОБА_3 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" укладено Генеральну кредитну угоду від 01 жовтня 2007 року №703, у межах якої укладено кредитний договір від 01 жовтня 2007 року №010-2/07/1-1071-07, відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 571400 доларів США строком до 01 жовтня 2017 року зі сплатою 11,5 % річних.
З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за генеральною кредитною угодою, між ФОП ОСОБА_3 та банком укладений іпотечний договір від 01 жовтня 2007 року №703/1-07, предметом якого, з урахуванням додаткових договорів, є нежитлова будівля в літері "А-3" загальною площею 1490,6 кв.м на АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003. Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В., реєстровий запис №5727.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.04.2012 порушено провадження у справі №5023/1668/12 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП Гімпельсон І.М., боржник) за заявою боржника за особливостями провадження відповідно до статей 47-49 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013.
Постановою Господарського суду Харківської області від 24.04.2012 боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Самойленко О.М. Отже, провадження у справі №5023/1668/12 здійснювалось відповідно до Закону про банкрутство в редакції Закону України №2343-ХІІ від 14.05.1992.
26.04.2012 між ліквідатором ФОП Гімпельсон І.М. арбітражним керуючим Самойленко О.М. та Українською універсальною біржею укладено договір на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону).
Відповідно до протоколу проведення аукціону №3, 18.05.2012 відбувся аукціон з продажу нежитлової будівлі літ. "А-3" площею 1490,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем аукціону стала ОСОБА_4 , яка придбала це майно за 319600,00грн.
18.05.2012 між ліквідатором ФОП Гімпельсон І.М. арбітражним керуючим Самойленко О.М. (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. "А-3" площею 1490,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Гуревичовим О.М. Предметом вказаного договору є передача продавцем у власність покупця об`єкта аукціону, продавець зобов`язується передати у власність покупцю нежитлової будівлі літ. "А-3" площею 1490,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується прийняти та оплатити ціну його продажу - 319600,00грн. Умовами договору передбачено, що передача об`єкта аукціону здійснюється продавцем після підписання цього договору.
01.02.2013 від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до Господарського суду Харківської області надійшла заява (вх. 3973), в якій, крім іншого, містились вимоги про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 18.05.2012, визнання недійсними протоколів проведення аукціону №3, №4 від 18.05.2012, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012, укладеного між ліквідатором ФОП Гімпельсона І.М. - арбітражним керуючим Самойленко О.М. та Сотниковою К.О. нежитлової будівлі в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Якіра, буд. 40, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гуревічовим О.М., реєстр. №377.
Зазначена заява неодноразово уточнювалась ПАТ "Райфайзен Банк Аваль".
Справа (в частині зазначеної заяви ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі продажу, укладеного за його наслідками) розглядалась тривалий час та неодноразово. 
Право вимоги за кредитними договорами, укладеними в межах Генеральної угоди, послідовно відступлено: від АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ПАТ "ВЕКТОР БАНК" на підставі договору факторингу від 08.12.2016; від ПАТ "ВЕКТОР БАНК" до ТОВ "ФК "Форінт" на підставі договору факторингу від 08.12.2016.
26 вересня 2018 року між ТОВ "ФК "ФОРІНТ" та ТОВ "ФК "Алькор Інвест" укладено договір факторингу, предметом якого є вищевказані договори.
11 вересня 2019 року між ТОВ "ФК "Алькор Інвест" та ТОВ "СЕГУРА-КАПІТАЛ" укладено договір факторингу, за яким відповідачем набуто право вимоги за вказаними кредитними договорами.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2018 у справі №5023/1668/12 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (яка на той момент була правонаступником "Райффайзен Банк Аваль" щодо зазначених кредитного та іпотечного договорів) задоволено частково.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2017 у справі №5023/1668/12 скасовано.
Заяву про визнання аукціону та укладених в його рамках договорів купівлі-продажу недійсними (вх.3973) з урахуванням вимог уточнення до заяви (вх. 20054) задоволено частково.
Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна, крім іншого нежитлових приміщень в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Якіра, буд. 40, який проведено Українською універсальною біржею в рамках процедури ліквідації Фізичної особи-підприємця Гімпельсон І.М. та оформлений протоколом проведення аукціону №3 від 18.05.2012 з продажу нежитлового приміщення бідвлі літ. "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012, укладений між ліквідатором ФОП Гімпельсона І.М. арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_4 з продажу нежитлової будівлі в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гуревічовим О.М. та зареєстрований за №377.

При цьому, до завершення розгляду заяви Банку про визнання недійсними результатів аукціону та укладених за його наслідками договорів власником майна нежитлової будівлі в літері "А-3", загальною площею 1490,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 стала ОСОБА_1 .
Паралельно із заявою про визнання недійсними результатів аукціону та укладених за його наслідками договорів у листопаді 2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду із позовом, який 10 вересня 2015 року було уточнено, в якому просило визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_1 іпотекодавцями та звернути стягнення на нерухоме майно. (справа 640/19896/13-ц)
Справа розглядалася судами неодноразово.
Останнім рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 року у справі №640/19896/13-ц) в задоволенні позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірне майно, яке було предметом іпотеки за договорами іпотеки, укладеними між банком і боржником ФОП Гімпельсоном І.М., є таким, яке відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника з припиненням обтяжень. Його відчуження відбулося з прилюдних торгів у порядку виконання рішення Господарського суду Харківської області, що на час проведення торгів набрало чинності та було обов`язковим для виконання.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Погодившись з рішенням суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що неправомірність набуття права власності ОСОБА_1 судом не встановлена та ніким не оспорюється. Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки перехід права власності на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ОСОБА_4 з арбітражним керуючим Самойленко О. М., відбувся на об`єкт нерухомого майна не обтяженого іпотекою відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а тому, ОСОБА_1 , як останній власник майна, не набула статусу іпотекодавця.
У червні 2016 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року, у якій просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Постановою Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №640/19896/13-ц касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" залишено без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року залишено без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 30.03.2018.
До єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , у зв`язку з його смертю (дата запису: 10.01.2019, номер запису: 24800070007028603).
З огляду на смерть ОСОБА_3 ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.12.2021 закрито провадження у справі №5023/1668/12 про неплатоспроможність ФОП ОСОБА_3 . Скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою суду від 09.04.2012.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.12.2021 у справі №5023/1668/12 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №5023/1668/12 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сегура-Капітал" залишено без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.12.2021 у справі №5023/1668/12 залишено без змін.
При цьому у справі про банкрутство ФОП Гімпельсона І.М. №5023/1668/12 були також заявлені вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння до ліквідаційної маси банкрута у зв`язку зі визнанням недійсними торгів та договорів купівлі-продажу майна, які не були розглянуті судом у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 , яка мала наслідком закриття провадження у справі. Зазначені доводи викладені, крім іншого, у касаційній скарзі ТОВ "Сегура-Капітал".
У п. 50 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №5023/1668/12 зазначено, що особа, що вважає себе іпотекодержателем майна, яким були забезпечені кредиторські вимоги, не позбавлена можливості доводити наявність такого права в порядку позовного провадження після закриття провадження у справі про банкрутство.

14 січня 2022 року ОСОБА_1 від ТОВ "Сегура-Капітал" отримала два листа вимоги про погашення заборгованості за генеральною кредитною угодою від 01 жовтня 2007 року та укладених у її межах кредитного договору від 07 лютого 2008 року, кредитного договору від 07 від 01 жовтня 2007 року, кредитного договору від 14 грудня 2007 року та кредитного договору від 12 червня 2007 року, що були укладені з позичальником ОСОБА_3 .
З огляду на отримання вимоги про погашення заборгованості ОСОБА_1 звернулась з позовом у даній справі.
У позові зазначила, що її право власності вільне від обтяжень та зобов`язань, згоду на передачу належного їй нерухомого майна в іпотеку не надавала та майновим поручителем за зобов`язаннями будь-яких осіб не виступала, а тому просить суд визнати відсутнім права іпотеки за договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007.
ТОВ "Сегура-Капітал" вважає, що він є іпотекодержателем спірного майна, переданого ФОП Гіпмельсоном І.М. в іпотеку, а тому звернувся із зустрічним позовом, в якому просить суд поновити запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлова будівля в літері "А-3" загальною площею 1490,6 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №953/1091/22(922/5144/23) первісний позов задоволено. (оскаржуване рішення)
Визнано відсутнім право іпотеки за договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Гімпельсоном Ігорем Марковичем, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В.
В задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Міяхара І.Т., як нинішній власник спірного нерухомого майна, не надавала своєї згоди відповідати належним їй майном за зобов`язаннями померлого боржника ФОП ОСОБА_3 за Генеральною кредитною угодою та кредитними договорами, тому її майнова порука (іпотека) припинилася, з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2023 у справі №570/3891/14, а також на добросовісність набуття ОСОБА_1 права власності на спірне майно, встановлену рішеннями судів у справі №640/19896/13-ц.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, з огляду на що не застосував позовну давність.
ТОВ "Сегура Капітал" не погодився з ухваленим місцевим господарським судом рішенням у справі №953/1091/22(922/5144/23) та звернувся з апеляційною скаргою.
Доводи та вимоги скарги наведені вище.

Східний апеляційний господарський суд зазначає, що предметом спору у даній справі є наявність чи відсутність іпотеки за договором №703/1-07 від 01.10.2007.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, Східний апеляційний господарський суд керується наступним.
Правовідносини у даній справі регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 №898-IV (далі - Закон про іпотеку), Закону України "Про банкрутство" (у відповідній редакції).
Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Кожний з цих видів забезпечення має свою правову природу та специфіку правового регулювання.
За правилами статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека є різновидом застави, а отже речовим (in rem) способом забезпечення, що створює обтяження саме на майно, а не породжує персональне зобов`язання іпотекодавця.
Східний апеляційний господарський суд зазначає, що для правильного вирішення даної справи принципово важливим є розмежування трьох правових конструкцій: поруки, майнової поруки (іпотеки третьої особи) та іпотеки власного майна боржника.
Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Порука є зобов`язально-правовим (in personam) способом забезпечення, при якому поручитель бере на себе особисте зобов`язання перед кредитором. Іпотека ж є речово-правовим (in rem) способом забезпечення, при якому обтяжується конкретне нерухоме майно, а обов`язки іпотекодавця мають виключно майновий характер. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 у справі №161/6253/15-ц прямо розмежувала поруку та майнову поруку як різні правовідносини та зазначила, що норми §3 глави 49 ЦК (статті 553-559 – порука) не застосовуються до іпотечних правовідносин за участю майнового поручителя.
Коли мова йде про іпотеку третьої особи (так звану майнову поруку), іпотекодавцем виступає особа, яка не є боржником за основним зобов`язанням, але передає своє нерухоме майно в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань іншої особи (боржника). Саме для цієї конструкції частина перша статті 523 ЦК України встановлює, що порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Ключове формулювання "встановлена іншою особою" вказує на те, що ця норма застосовується виключно тоді, коли заставодавець (іпотекодавець) та боржник за основним зобов`язанням є різними особами. На противагу цьому, частина друга статті 523 ЦК України встановлює прямо протилежне правило: застава, встановлена первісним боржником, зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, коли боржник передає власне майно в іпотеку для забезпечення власних же зобов`язань – іпотека зберігається навіть після заміни боржника.
Як встановлено вище, ФОП ОСОБА_3 виступав одночасно і боржником за кредитними договорами, укладеними в межах Генеральної кредитної угоди №703, і іпотекодавцем за Договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007. Він передав у іпотеку власне майно для забезпечення власних зобов`язань. 
Отже, у такій ситуації конструкція майнової поруки ("застава, встановлена іншою особою" у розумінні частини першої статті 523 ЦК України) відсутня. До цих правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 523 ЦК України, відповідно до якої застава, встановлена первісним боржником, зберігається.
Стаття 17 Закону про іпотеку встановлює вичерпний перелік підстав припинення іпотеки: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Східний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що зазначений перелік є вичерпним та не містить такої підстави припинення іпотеки як смерть боржника за основним зобов`язанням або смерть іпотекодавця. Також стаття 17 Закону про іпотеку не містить такої підстави як "ненадання згоди новим власником майна забезпечувати зобов`язання боржника".
Стаття 23 Закону про іпотеку закріплює фундаментальний принцип іпотечного права – принцип слідування іпотеки за майном (droit de suite): у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Конституційність зазначених положень підтверджена рішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року №8-р/2020 у справі №3-67/2019(1457/19), яким визнано положення частини першої статті 23 Закону про іпотеку такими, що відповідають Конституції України.
Конституційний Суд України зазначив, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника; обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання.
Східний апеляційний господарський суд зауважує, що відмовляючи у задоволенні зустрічного позову та посилаючись на рішення у справі №640/19896/13-ц, яким відмовлено у позові "Райфайзен Банк Аваль" про визнання, в тому числі, ОСОБА_1 іпотекодавцем спірного майна та звернення стягнення на предмет іпотеки, Господарський суд Харківської області не надав оцінки тим обставинам, що на момент постановлення рішень у справі №640/19896/13-ц (остаточне постанова Верховного Суду від 06.03.2018) не було вирішено питання про визнання аукціону та договору купівлі - продажу за його наслідками недійсними.
Однак, як установлено та зазначено вище аукціон та договір купівлі продажу щодо спірного майна визнані недійсними постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2018 у справі №5023/1668/12.
Отже, вирішуючи справу №640/19896/13-ц, суди обґрунтовано виходили з правомірності, чинності та дійсності результатів аукціону.
Однак на момент вирішення справи №953/1091/22(922/5144/23) аукціон та договір за його наслідками визнані недійсними, що було безпідставно не враховано місцевим господарським судом при вирішенні даної справи №953/1091/22.
Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Водночас преюдиція не може бути абсолютною та незмінною у випадку, коли фактичні обставини, покладені в основу раніше ухваленого судового рішення, були спростовані пізнішим судовим рішенням, що також набрало законної сили.
У даній справі ключова фактична обставина, яка лежала в основі висновків суду у справі №640/19896/13-ц ( законність аукціону від 18.05.2012 та законність укладеного за його результатами договору купівлі-продажу) була спростована постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2018 у справі №5023/1668/12, якою результати аукціону та договір купівлі-продажу визнано недійсними. Якщо аукціон є недійсним, то і набуття майна за його результатами не може вважатися законним набуттям з прилюдних торгів.
Східний апеляційний господарський суд зазначає, що умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів станом на момент зняття іпотечних обмежень та продажу спірного майна установлював Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснювалось в порядку, визначеному цим Законом.
З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, іпотечні обтяження були зняті після ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом.
Наведені норми закону щодо зняття обмежень та обтяжень з майна банкрута, який перебуває у ліквідаційній процедурі, направлені на продаж майна банкрута та задоволення вимог кредиторів, в тому числі заставних, за рахунок коштів, отриманих від такого продажу. Однак ці норми не означають, що у разі, якщо такий продаж не відбувся, то кредитори, вимоги яких були забезпечені іпотекою, втрачають забезпечення своїх вимог. Відповідно, якщо продаж не відбувся і не відбулось задоволення у встановленому законом порядку вимог заставних кредиторів, а провадження у справі закрито, то іпотека має бути поновлена.
Так, за своєю правовою природою іпотека є забезпечувальним речовим правом. Характерною ознакою речового права є його абсолютний характер. Абсолютність речового права закріплює юридичне відношення управненої особи саме до речі, а не до конкретної зобов`язаної особи, що є характерним для зобов`язальних прав. Речовому праву управненої особи на річ кореспондується пасивний обов`язок будь-яких третіх осіб не перешкоджати управненій особі у використанні речі та не вчиняти будь-яких інших дій щодо речі без згоди управненої особи.
У своєму рішенні за скаргою ОСОБА_5 від 14.07.2020 Конституційний Суд України дійшов до категоричного висновку про те, що в разі придбання предмету іпотеки новим набувачем у період відсутності у державному реєстрі записів про іпотеку не припиняє права іпотеки, і це право розповсюджується на нового власника речі.
Конституційний Суд України звернув увагу, що факт обізнаності нового власника про іпотеку не має суттєвого значення, адже будь-яке відчуження предмета іпотеки її не припиняє. Отже, Конституційний Суд України додатково підтвердив конституційність даної норми.
Оскільки рішення Конституційного Суду України має вищу юридичну силу, Східний апеляційний господарський суд зазначає, що зміст наведеного рішення виключає саму можливість спорів щодо збереження права іпотеки в разі придбання об`єкту іпотеки особою, яка не знала про обтяження в силу відсутності відповідного запису у державному реєстрі. 
Таке право зберігається в силу норм ст. 23 Закону України "Про іпотеку", а рішення Конституційного Суду України підтвердило таке тлумачення закону.
Одночасно Східний апеляційний господарський суд зазначає, що факт відсутності запису про іпотеку в реєстрі прав та реєстрі обтяжень не припиняє права іпотеки. Згідно змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 №922/2416/17 (12-44гс20) виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення, не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі.
В аспекті викладеного Східний апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити про конфлікт однієї з правових позицій Великої Палати Верховного Суду, та рішень Верховного Суду, прийнятих на підставі цієї позиції, із наведеним вище рішенням Конституційного Суду України.
Так, відповідно до пункту 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17: за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.
Східний апеляційний господарський суд зауважує, що наведене рішення Конституційного Суду України у справі за скаргою ОСОБА_5 та наведена позиція Великої Палати Верховного Суду є взаємовиключними.
Вирішуючи цю колізію, Східний апеляційний господарський суд віддає перевагу рішенню Конституційного Суду України, оскільки відповідно до норм закону "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII, Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції законів України та у передбачених Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції, а також інші повноваження відповідно до Конституції. Рішення Конституційного Суду України займають вище місце в ієрархії джерел права, будучи обов`язковими, остаточними та такими, що не підлягають оскарженню. Вони гарантують верховенство Конституції, офіційно тлумачать її норми та фактично виступають прецедентами, що формують правові позиції, обов`язкові для всіх суб`єктів правовідносин.
Правові позиції Конституційного Суду України, викладені в мотивувальній частині рішень, є обов`язковими для судів загальної юрисдикції, органів влади та місцевого самоврядування.
В той же час положення ч.6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" не встановлюють обов`язковості правових позицій Верховного Суду, тому вирішення колізії на користь рішення Конституційного Суду України повністю відповідає закону.
Таким чином, право іпотеки не припиняється в разі придбання предмету іпотеки набувачем в період відсутності у реєстрі іпотечних обтяжень.
Як установлено та зазначено вище, з 2013 року "Райфайзен Банк Аваль" та особи, які набули права вимоги за вказаними договорами кредиту та іпотеки, звертались за захистом свого порушеного права іпотекодержателя, оскільки це право так і не поновилось шляхом запису у реєстрі, в тому числі після ухвалення постанови Східного апеляційного господарського суду від листопада 2018 року про визнання торгів та договору за його наслідками недійсним, а також після закриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2024 року у справі №910/2592/19 (провадження №12-41гс23) сформулювала ключові правові висновки щодо наслідків визнання недійсними результатів аукціону у справі про банкрутство, зокрема зазначивши, що правовим наслідком задоволення судом позовних вимог щодо визнання результатів аукціону та договору купівлі-продажу майна боржника недійсними є повернення відчуженого з порушенням вимог закону майна до ліквідаційної маси боржника.
При цьому, як установлено та зазначено вище, в межах справи про банкрутство було заявлено, однак не розглянуто вимогу про повернення незаконно відчуженого майна до ліквідаційної маси, оскільки саме за її рахунок заставний кредитор міг задовольнити свої вимоги.

Отже, підсумовуючи установлені обставини, Східний апеляційний господарський суд зазначає:
1. іпотечні обмеження були зняті після постанови про визнання боржника банкрутом;
2. майно було реалізовано;
3. така реалізація визнана незаконною;
4. майно не було повернуто до ліквідаційної маси;
5. провадження у справі про банкрутство закрито;
6. вимоги заставного кредитора залишились незадоволеними, іпотека в реєстрі не поновлена, при тому що підстави припинення права іпотеки відсутні.
Також, як зазначено вище, у п. 50 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №5023/1668/12 (за наслідками перегляду судових рішень про закриття провадження у справі про банкрутство) зазначено, що особа, що вважає себе іпотекодержателем майна, яким були забезпечені кредиторські вимоги, не позбавлена можливості доводити наявність такого права в порядку позовного провадження після закриття провадження у справі про банкрутство.
ТОВ "Сегура Капітал" реалізував своє право на звернення до суду з позовом у даній справі про визнання поновленим запису про іпотеку, яке було роз`яснено йому у зазначеній постанові Верховного Суду.
Східний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що під час ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом не припиняється іпотека, а лише знімаються обмеження та обтяження для вільної реалізації майна банкрута. При цьому, задоволення своїх вимог за законом, іпотекодержатель реалізує за рахунок проданого іпотечного майна. Однак, як установлено вище, цього не відбулось. Іпотекодержатель залишився без задоволення своїх вимог, а запис про іпотеку не поновлено. Отже, наявне порушене право ТОВ "Сегура Капітал".
Східний апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд під час вирішення даної справи помилково застосував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №570/3891/14, оскільки обставини вказаної справи є відмінними від обставин справи №953/1091/22.
Так, у справі №570/3891/14 розглядалася ситуація класичної майнової поруки, коли боржник за кредитним договором та іпотекодавець є різними особами. Натомість у даній справі ОСОБА_3 виступав одночасно і боржником, і іпотекодавцем, конструкція майнової поруки відсутня, а застосуванню підлягає частина друга статті 523 ЦК України, яка встановлює, що застава, встановлена первісним боржником, зберігається після замін боржника. Крім того, ОСОБА_1 не є спадкоємицею ОСОБА_3 , вона набула право власності на спірне майно не в порядку спадкування, а за ланцюжком цивільно-правових договорів, що бере початок від аукціону, визнаного судом недійсним. Отже, вибуття спірного майна з власності іпотекодавця-боржника ОСОБА_3 відбулось не в порядку спадкування, а на підставі результатів аукціону та договорів купівлі-продажу, які визнані судом недійсними.
Східний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 червня 2025 року у справі №761/382/21 (провадження №14-132цс24) сформульовано правові висновки, що підтверджують речово-правовий характер іпотеки та її незалежність від особи іпотекодавця. Велика Палата зазначила, що обов`язки іпотекодавця мають виключно майновий характер – саме майно є гарантом виконання основного зобов`язання; навіть смерть майнового поручителя (іпотекодавця) не припиняє іпотеку; іпотека залишається дійсною для спадкоємця іпотекодавця, який набуває статусу іпотекодавця автоматично. Велика Палата прямо зазначила, що статті 1281-1282 ЦК України не поширюються на правовідносини, які виникають у зв`язку із переходом іпотечного майна.
Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що окремою обставиною, що свідчить про обґрунтованість первісного позову та унеможливлює задоволення зустрічного позову є судові рішення у справі №640/19896/13-ц, в яких ОСОБА_1 , була визнана добросовісним набувачем спірного нерухомого майна у зв`язку з чим позов АТ "Райффайзен Банк"про звернення стягнення на підставі статті 23 Закону України "Про іпотеку" на майно, що належне їй на праві власності, залишено без задоволення.
Однак Східний апеляційний господарський суд зауважує на тій обставині, що під час вирішення справи №640/19896/13-ц, результати аукціону ще не були визнані недійсними, отже ключова фактична обставина, яка лежала в основі висновків суду у справі №640/19896/13-ц, спростована пізнішим судовим рішенням.
Більше того, оскільки висновок про відсутність підстав до задоволення позову та мотивування цього висновку у справі №640/19896/13-ц мають характер юридичного висновку, це рішення не є преюдиційним для даного спору. Саме така правова позиція закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17.
Крім того, обмежившись посиланням лише на рішення у справі №640/19896/13-ц, висновки у якій базувались на обставинах, які в наступному були спростовані, місцевий господарський суд не взяв до уваги і те, що ОСОБА_1 є близькою особою боржника ОСОБА_3 - дочкою його дружини. І, хоча вона не є спадкоємицею боржника ОСОБА_3 , однак, є особою, яка входила до його родини. Наведене дає підстави для обґрунтованих висновків про те, що вона не могла не знати про наявність іпотеки майна, яке вона набувала у власність.
В цьому аспекті Східний апеляційний господарський суд спирається на принцип розумності і зазначає, що вірогідність "випадкового" придбання ОСОБА_1 майна, яке раніше було у власності іншого члена її родини, є вкрай малою величиною, що є підставою для висновку про недобросовісність набувачки.
Місцевим господарським судом не надано оцінки цим фактам, і не наведено мотивації відхилення аргументів позивача за зустрічним позовом про недобросовісність набувачки ОСОБА_1 .
Східний апеляційний господарський суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні посилання ОСОБА_1 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про добросовісність набуття права власності та посилань на висновки Великої Палати Верховного Суду у справах №922/2416/17 та №925/1351/19. Суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені висновки Верховного Суду стосуються ситуацій, коли відомості про іпотеку були виключені з реєстру на законних підставах або на підставі дійсних правочинів. У даній же справі виключення відомостей про іпотеку з реєстру відбулося в рамках ліквідаційної процедури банкрутства, результати якої (аукціон та договір купівлі-продажу) визнані судом недійсними. Оскільки правова підстава такої фактичної дії (аукціон) визнана недійсною, провадження у справі про банкрутство закрито, отже фактична дія (виключення відомостей про іпотеку) також втрачає своє правове обґрунтування.
Крім того, апеляційний господарський суд вважає, що при застосуванні категорії "добросовісного набувача", яка використовується передусім у спорах про витребування майна, до спорів щодо існування та реалізації іпотеки потребує співвідношення загального підходу, заснованого на довірі до відомостей Державного реєстру, та спеціальних приписів ст.ст. 17, 23 Закону України "Про іпотеку".
Так, ст.ст. 387- 388 ЦК України регулюють спори про витребування майна із чужого незаконного володіння, тоді як іпотека є речовим способом забезпечення виконання зобов`язання, що має властивість слідування за предметом обтяження.
Як зазначено вище, іпотека за своєю правовою природою забезпечує переважне задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, якщо інше прямо не встановлено законом.
Закон України "Про іпотеку" імперативно визначає наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до іншої особи. Зокрема, ст. 23 цього Закону прямо передбачає, що у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, тобто сам по собі перехід права власності на предмет іпотеки до іншої особи не припиняє іпотеки та не усуває її чинності для набувача.
Підстави припинення іпотеки визначені ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та не містять такої підстави, як набуття права власності третьою особою за відсутності запису про іпотеку в Державному реєстрі, що свідчить про відсутність у спеціальному законі нормативного зв`язку між самою лише відсутністю реєстрового запису та припиненням іпотеки.
Водночас застосований господарським судом першої інстанцій підхід фактично призводить до правового результату, за якого іпотека не може бути реалізована не з підстав, передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку", а через саму лише відсутність запису про неї в Державному реєстрі на момент переходу права власності на майно, тобто до фактичного прирівняння відсутності реєстрації обтяження до припинення іпотеки, хоча спеціальний закон такого наслідку прямо не встановлює.
Крім того, застосування такого підходу фактично зумовлює необхідність встановлення обставин, пов`язаних із добросовісністю або недобросовісністю набувача майна, хоча у спорах щодо існування та реалізації іпотеки предмет доказування зазвичай охоплює інші юридично значущі обставини, зокрема наявність забезпеченого зобов`язання, чинність іпотеки та підстави її припинення, визначені законом.
Крім того, в цьому аспекті суд опирається на правову позицію Конституційного Суду України у справі за заявою ОСОБА_5 , про що докладно зазначено вище.
Також Східний апеляційний господарський суд відхиляє заперечення ОСОБА_1 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу про відсутність згоди власника майна як підставу припинення іпотеки та посилань на частину першу статті 523 ЦК України та висновки Великої Палати у справі №570/3891/14. Відхиляючи такі доводи, апеляційний господарський суду зауважує на наведеному вище обґрунтуванні, а саме правова позиція Великої Палати у справі №570/3891/14 стосується конструкції майнової поруки (коли боржник та іпотекодавець – різні особи). У даній справі ОСОБА_3 був одночасно і боржником, і іпотекодавцем, конструкція майнової поруки відсутня, а ОСОБА_1 не є спадкоємицею боржника та набула право власності не в порядку спадкування, а за ланцюжком договорів від визнаного недійсним аукціону. Застосуванню підлягає частина друга статті 523 ЦК України, відповідно до якої застава, встановлена первісним боржником, зберігається.
Крім того, колегія суддів відхиляє заперечення ОСОБА_1 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, які стосуються статусу відповідачки за зустрічним позовом як добросовісного набувача майна, що за наведеними нею правовими позиціями Верховного Суду перешкоджає зверненню стягнення на іпотечне майно, та зазначає, що предметом даного спору є не звернення стягнення на іпотечне майно, а поновлення запису про іпотеку у відповідному державному реєстрі. В цій справі відсутнє втручання у майнову сферу відповідачки за зустрічним позовом, тому її заперечення в цій частині є нерелевантними.
Більше того, Велика Палата Верховного Суду у п.9.8 постанови від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, на яку посилається сам апелянт, зазначила: "У випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя".
Східний апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що ТОВ "Сегура-Капітал" пропустив строки пред`явлення вимог кредитора, визначені у статті 1281 ЦК України.
Східний апеляційний господарський суд зазначає, що, стаття 1281 ЦК України регулює порядок пред`явлення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців, які прийняли спадщину. Однак, як встановлено вище та стверджується самою ОСОБА_1 , спадкові справи за ОСОБА_3 не заведені, спадщину ніхто не прийняв.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2025 у справі №761/382/21 виснувала, що вимоги статей 1281-1282 ЦК України не поширюються на правовідносини, які виникають у зв`язку із переходом іпотечного майна.
До того ж, Східний апеляційний господарський суд зауважує, що у даній справі вибуття спірного майна з власності боржника-іпотекодавця відбулось не в порядку спадкування, а на підставі визнаного недійсним аукціону.
Також Східний апеляційний господарський суд зазначає, що у даній справі кредитор/іпотекодержатель (його правопопередники) захищали свої кредиторські вимоги у межах процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 , а зустрічний позов подано після закриття справи про банкрутство, як це було роз`яснено Верховним Судом у постанові від 02.02.2023.
Отже, вимоги заставного кредитора були визнані у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , провадження у справі про банкрутство закрито 09.12.2021 у зв`язку зі смертю боржника, вимоги заставного кредитора не були задоволені, майно після визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними не було повернуто до ліквідаційної маси, іпотека не була поновлена після закриття провадження у справі.
При цьому, у справі про банкрутство кредитор мав обґрунтовані очікування на те, що після визнання аукціону та договорів купівлі - продажу спірного майна недійсним, спірне майно буде повернуто до ліквідаційної маси. Тому до моменту закриття провадження у справі про банкрутство не було правових підстав для поновлення запису про іпотеку, оскільки ліквідаційна процедура тривала.
Із зустрічним позовом у даній справі ТОВ "Сегура - Капітал" звернувся у червні 2023 року в межах трирічного строку позовної давності (після закриття провадження у справі про банкрутство) та після роз`яснення відповідного права у постанові Верховного Суду від 02.02.2023.
Тобто строк позовної давності ТОВ "Сегура - Капітал" щодо вимог зустрічного позову не пропущений.
Апеляційний господарський суд вважає недоведеними та такими, що спростовуються матеріалами справи, доводи ОСОБА_1 про те, що ТОВ "Сегура -Капітал" не було забезпеченим кредитором у процедурі банкрутства та не є іпотекодержателем спірного майна. Так, дійсно, у постанові Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 зазначено, що ТОВ"Сегура - Капітал" не доведено набуття статусу іпотекодержателя станом на 23.09.2019. Однак зазначений висновок стосувався обставин справи саме на цю дату, коли договір відступлення прав за Договором іпотеки від 07.04.2020 ще не існував і не міг бути предметом дослідження.
Натомість 07 квітня 2020 року між ТОВ "ФК "Алькор Інвест" та ТОВ "Сегура - Капітал" укладено нотаріально посвідчений договір відступлення прав за Договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007. Відповідно до статті 24 Закону про іпотеку відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір від 07.04.2020 відповідає цим вимогам, а отже ТОВ "Сегура - Капітал" належним чином набуло статусу іпотекодержателя спірного майна.
Твердження ОСОБА_1 про те, що ТОВ "Сегура - Капітал", звертаючись із зустрічним позовом у даній справі, намагається переоцінити висновки судів, викладені у справі №640/19896/13-ц не відповідають обставинам справи.
З матеріалів справи убачається, що вимогами зустрічного позову ТОВ "Сегура -Капітал" є поновлення запису про іпотеку за Договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007, тоді як у справі №640/19896/13-ц розглядалось питання звернення стягнення на предмет іпотеки. Це різні предмети позову та різні способи захисту. Відповідно, твердження про тотожність зазначених позовів є безпідставним.
Враховуючи викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що іпотека за Договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007 не була припинена з підстав, передбачених статтею 17 Закону "Про іпотеку", а ТОВ "Сегура - Капітал" належним чином підтвердило свій статус іпотекодержателя нотаріально посвідченим договором відступлення прав від 07.04.2020. Отже вимоги зустрічного позову про поновлення запису про іпотеку у відповідних реєстрах є законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню.
При цьому, вимоги первісного позову ОСОБА_1 є безпідставними та не ґрунтуються на установлених вище обставинах справи та нормах чинного законодавства, тому підстави для його задоволення відсутні.
Доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного провадження, тому апеляційний господарський суд дійшов висновку про її задоволення.
Під час ухвалення оскаржуваного рішення Господарський суд Харківської області не дослідив належним чином обставини, які мають значення для вирішення спору, не надав їм оцінки, висновки суду першої інстанції, покладені в основу рішення, суперечать обставинам справи, місцевим господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права. 
Наведені порушення є підставою для скасування рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №953/1091/22(922/5144/23) з прийняттям нового рішення у справі.
З огляду на висновок апеляційного господарського суду про задоволення апеляційної скарги витрати апелянта зі сплати судового збору за звернення зі скаргою покладаються на ОСОБА_1 відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1,3,4 ч. 1 статті 277, ст. ст. 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Сегура Капітал" задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №953/1091/22(922/5144/23) скасувати.
Ухвалити нове рішення.
В задоволенні первісного позову в частині визнання відсутнім права іпотеки за договором іпотеки №703/1-07 від 01.10.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Гімпельсоном Ігорем Марковичем, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. відмовити.

Зустрічний позов в частині поновлення запису про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлова будівля в літері "А-3" загальною площею 1 490,6 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003 задовольнити.

Поновити запис про іпотеку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно: нежитлова будівля в літері "А-3" загальною площею 1 490,6 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,2469 га за кадастровим номером: 6310137500:02:021:003.
Стягнути з Міяхари Інгрід Такаши ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ТОВ "Сегура Капітал" (ЄДРПОУ 41617928) 4411,68грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.
Повна постанова складена 03.04.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін