ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/7871/25
Провадження № 22-ц/820/720/26

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., П`єнти І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року, суддя Колієв С.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В березні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1414472226458 від 23.05.2024 в розмірі 33600 грн. та судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредитного продукту «Кредитної лінії Старт» №1414472226458, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 7500 грн., на строк 120 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,74% на день за перші 20 днів та 1,48% на день, починаючи з 21 дня по дату повернення кредиту.
Умови укладеного договору ОСОБА_1 не виконала, у визначений договором строк не повернула кредит та не сплатила в процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим заборгованість станом на 18.03.2025 становила 33600 грн., з яких 7500 грн. – тіло кредиту, 11100 грн. – заборгованість за процентами, та 15000 грн. штрафу.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 600 грн., судові витрати у виді судового збору у розмірі 1676,21 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2933,92 грн., а всього 23210,13 грн.
У мотивувальній частині рішення суд вказав на те, що 23.05.2024 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» в електронній формі відповідний кредитний договір, умови якого не виконала, не повернула грошові кошти, не сплатила проценти за користування ними. Факт перерахування грошових коштів у розмірі 7500 грн. підтверджено довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №7/7811 від 25.02.2025. В той же час, доказів на спростування факту зарахування на відповідний рахунок такої суми коштів відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. 
Стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту та процентами на підставі розрахунку позивача, який відповідає умовам договору і не спростовано відповідачем, в той час як сума штрафу стягненню не підлягає, оскільки така вимога суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 
Заявлені до стягнення витрати з надання правничої допомоги не відповідають складності справи, ціні позову, значенням справи для сторін, фактично витраченого адвокатом часу на підготовку позову, у зв`язку з чим вважав обґрунтованим визначити розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5300 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
На обґрунтування скарги відповідач зазначила, що позивачем не підтверджено обставин щодо перерахунку їй кредитних коштів. 
Судом не дотримано вимог чинного законодавства, якими з 24.12.2023 передбачено максимальний розмір денної процентної ставки 1%. 
Визначивши розмір витрат на правничу допомогу суд не врахував, що зазначені адвокатом в акті виконаних робіт послуги, зокрема, опрацювання кредитної справи боржника, надання усної консультації, підготовка пропозицій дій відносно позичальника, підготовка та направлення претензії, є деталізацією послуги з підготовки та подання позовних матеріалів, на яку витрачено 2 год.
Розгляд справи апеляційним судом проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 23.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» №1414472226458, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у національній валюті, а позичальник – повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1 договору).
Умовами договору визначено, що сума кредитного ліміті складає 7500 грн.; строк кредитування – 120 днів, з 25.05.2024 по 20.09.2024; дата повернення кредиту – 20.09.2024; тип процентної ставки – фіксований і становить 0,74% на день – дисконтна процентна ставка, яка застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом (тобто з 1 по 20 день включно) і 1,48% на день – базова процентна ставка, яка застосовується у межах строку надання кредиту після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у графіку платежів (додаток №1) (п.п. 1.2 – 1.4.2 договору).
П. 2.23 договору визначено, що кредит надається шляхом переказу коштів в сумі 7500 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .
П. 6.4 договору визначено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання за цим договором суми кредиту, яка не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу у такому порядку: на 2 день невиконання – 375 грн.; на 5 день – 750 грн.; на 10 день – 1125 грн.; на 21 день – 2250 грн.; на 40 день – 3000 грн.; на 50 день – 3750 грн., на 60 день – 3750 грн.
Вказаний договір був укладений дистанційно та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (Y8Q8D2).
У довідці ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №7/7811 від 25.02.2025 вказано про успішність транзакції від 23.05.2024 з переказу ТОВ «Віва Капітал» грошових коштів у розмірі 7500 грн. на номер картки НОМЕР_1 в системі платежів easypay.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №1414472226458 станом на 18.03.2025 становила 33600 грн., з яких 7500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 11100 грн. – заборгованість за процентами; 15000 грн. – заборгованість по штрафам.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України №675-VIII «Про електрону комерцію», (далі – Закон №675-VIII).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч.1 ст. 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно з ч.ч. 6, 8 ст. 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ст. 12 Закону №675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, дія п. 5 розд. I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з тим, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір ОСОБА_1 підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Y8Q8D2».
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у справі доказів на підтвердження обставин щодо виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин колегія суддів не приймає до уваги, оскільки справа містить інформацію ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №7/7811 від 25.02.2025 про підтвердження успішності транзакції 23.05.2024 з переказу ТОВ «Віва Капітал» грошових коштів у розмірі 7500 грн. на номер картки НОМЕР_1 , зазначений ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору.
При цьому, відповідач не надала суду доказів на спростування обставин щодо укладення нею кредитного договору, а також того, що відповідна банківська картка їй не належить (постанова Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20).
Стосовно заперечення відповідачем в частині стягнення процентів, колегія суддів зазначає наступне.
Норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 та Закону України «Про споживче кредитування», які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися з нормами Закону.
У справі, яка переглядається, договір кредитної лінії №1414472226458 було укладено 23.05.2024, строком на 120 днів та кінцевим терміном повернення коштів 20.09.2024.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023, отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного Закону, а саме п. 17 його Прикінцевих та Перехідних положень, про що правильно зазначив суд першої інстанції.
Разом з тим судом першої інстанції не враховано, що згідно з розрахунком заборгованості за період з 21.08.2024 по 20.09.2024 включно проценти нараховано з розрахунку 1,48% в день, в той час як максимальна денна процентна ставка в цей період повинна становити не більше ніж 1% в день, що за відповідний період складатиме 2325 грн. (7500 грн.*1%*31 день), а не 3441 грн., як зазначено у розрахунку.
Суд першої інстанції вищевказаного не врахував, розрахунку позивача належним чином не перевірив, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні у відповідній частині.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неспівмірності стягнутих судом витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно з договором про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та АБ «Грушевий Ю.В.», актом виконаних робіт від 24.02.2025, адвокатом адвокатського об`єднання виконано наступні роботи (послуги): опрацювання кредитної справи – 30 хв.; надання усної консультації – 30 хв.; опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану – 3 год.; пошук контактів боржника, його місце знаходження з відкритих джерел – 2 год.; підготовка пропозицій відносно позивальника – 1 год.; підготовка та направлення претензії – 3 год.; здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами – 1 год.; виїзд за місцем перебування боржника (направлення представника за окремим дорученням виконавця у місці знаходження позичальника) – 3 год.; підготовка та подання позовної заяви – 2 год. Погоджена вартість наданих послуг згідно з умовами договору та актом наданих послуг становить фіксовану суму 10600 грн., яка була сплачена ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» на користь АБ «Грушевий Ю.В.» 24.02.2025, згідно з платіжною інструкцією №LK422/27.
Суд першої інстанції врахувавши складність справи та об`єм наданих адвокатом послуг у даній справі, враховуючи клопотання відповідача про не співмірність понесених адвокатом витрат дійшов правильного висновку про зменшення їх до 5300 грн.
Доводи апелянта про те, що опрацювання кредитної справи боржника, надання усної консультації, підготовка пропозицій дій відносно позичальника, підготовка та направлення претензії є деталізація послуги з підготовки та подання позову та жодним чином не стосується даної справи є необґрунтованими, оскільки відповідна послуга становить безпосередній зміст представництва адвоката інтересів позивача в суді першої інстанції, в той час як її деталізація з урахуванням домовленості щодо фіксованого розміру адвоката за наданні послуги не свідчить про необхідність їх неврахування.
Суд першої інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права, в той же час не перевірив правильності проведеного позивачем розрахунку кредитного боргу, у зв`язку з чим допустив помилку у визначенні розміру процентів, які підлягають до стягнення з відповідача, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 задоволено частково, на 52,03% (17484 грн./33600 грн.*100%), з останнього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 1575,46 грн. (3028 грн.*52,03%) та 2757,59 грн. (5300 грн.*52,03%) витрат на правничу допомогу. 
З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, на 6% (1116 грн./18600 грн.*100%), з ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 218,02 грн. (3633,60 грн.*6%).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №1414472226458 від 23 травня 2024 року в розмірі 17484 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» 1575,46 грн. витрат зі сплати судового збору та 2757,59 грн. витрат з надання правничої допомоги в суді першої інстанції.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» на користь ОСОБА_1 218,02 грн. витрат зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

І.В. П`єнта