ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Львів	Справа № 460/8515/24 пров. № А/857/22586/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року (ухвалену головуючим суддею Дорошенко Н.О. у м. Рівне ) у справі № 460/8515/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2024/000267 та рішення про корегування митної вартості №UA204020/2024/000020/2 від 29.04.2024.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що з метою митного оформлення ввезених товарів позивачем подано до митного органу митні декларації, в яких митна вартість вказаного товару визначена за основним методом, тобто за ціною договору. Вказав, що до митного оформлення було подано усі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість придбаних товарів. Вважає, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованими та протиправними, оскільки відповідачем в оскаржуваних рішеннях не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано картку відмови Рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2024/000267 та рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2024/000020/2 від 29.04.2024.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що позивач надав усі наявні у нього документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містили повну інформацію про ціну та складові митної вартості, а відповідачем не доведено, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару, відтак оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті ним в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 13.06.2016 між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та контрагентом нерезидентом The company «Reifenwelt» (Німеччина) укладено зовнішньоекономічний договір № GMBH-1306 від 13.06.2016, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Zwickau) Інкотермс 2010.
Сторони договору узгодили поставку товару партіями.
Відповідно до інвойсу № 240047 від 25.04.2024 Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару.
Загальна кількість товару складає – 248 штук, загальна вартість товару на умовах FCA (Zwickau ) - 11160, 00 Євро.
Позивач здійснив оплату за поставлений товар, банківський платіжний документ б/н від 03.06.2024.
Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Рівненської митниці електронна митна декларація № 24UA204020011277U3 від 29.04.2024.
Разом з декларацією подано пакет супровідних документів, а саме: пакувальний лист (Packing list) №240047 від 25.04.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №240047 від 25.04.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №177388 від 25.04.2024; декларація про походження товару (Declaration of origin) №240047 від 25.04.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 25.04.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 25.04.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №GMBH-1306 від 13.06.2016 (з додатками); договір (контракт) про перевезення №146 від 23.04.2024; інші некласифіковані документи №13708/23 від 31.07.2023; копія митної декларації країни відправлення №24DE575632439221B7 від 25.04.2024.
В МД №24UA204020011277U3 від 29.04.2024 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 52,32 до 52,73 Євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,80 Євро/ кг нетто).
29.04.2024 на підставі вимоги митного органу про надання додаткових документів, позивачем були надані додаткові документи: лист пояснення б/н від 29.04.2024; довідку про транспортні витрати (уточнену) б/н від 25.04.2024.
Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA204020/2024/000267 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2024/000020/2 від 29.04.2024, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 74,60 до 87,49 Євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,18 Євро / кг нетто).
У рішенні про коригування митної вартості зазначено, що підставою для коригування стали:
І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:
1. До митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано довідку про транспортні витрати від 25.04.2024 б/н, видану ФОП ОСОБА_2 . Але даний документ не може бути взятий до уваги, так як відсутній у переліку документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 (далі - Наказ №599).
2. До митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано довідку про транспортні витрати від 25.04.2024 б/н, видану ФОП ОСОБА_2 , згідно якої транспортні витрати склали 100000 гривень, що не відповідає зазначеним відомостям у ЕМД.
3. Декларантом серед переліку документів заявлено разовий договір-заявку № 146 від 23.04.2024 про надання послуг з організації перевезення вантажу у міжнародному сполученні між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Імператор-Автотранс», в якому пунктом 4.4 зазначено, що виконавець послуги надає замовнику після здійснення послуги серед інших документів рахунок - фактуру, в той час, як в митній декларації заявлено довідка.
4. В графі 44 МД зазначено документ за кодом «3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 25.04.2024 б/н, проте за усіма товарами в МД зазначено інформацію про різні торгові марки та країни походження товару, відповідно до інформації, вказаної в інвойсі від 25.04.2024 №240047, разом з тим прайс-лист від 25.04.2024 б/н видано компанією «Reifenwelt» (відправником товару) , що не є виробником товарів. Отже зазначене ставить під сумнів дійсність документу за кодом «3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару.
5. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.06.2016 № GMBH-1306 п.1.2.2 для оплати товару продавець має надати покупцю попередній рахунок-проформу, який не надано до митного оформлення.
6. До митного оформлення надано прайс-лист від 25.04.2024 б/н без терміну дії ціни пропозиції. При цьому, у прайсі відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 25.04.2024 №240047, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства на конкретну партію товару, а саме імпортера за поданим інвойсом.
7. Митна декларація країни відправлення від 25.04.2024 № 24 24DE575632439221B7 не містить жодних відміток митниці відправлення.
8. В декларації країни експортера 24DE575632439221B7 від 25.04.2024 відсутні відомості про умови поставки та пункт відправлення товару. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно числових значень складових митної вартості товарів.
II. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість подібних товарів, митне оформлення яких здійснено за митними вартостями вищими, ніж заявлена декларантом: Товар 1 від 16.02.2024 № 24UA110150002158U4 - 1,22 дол. США/кг (товар за МД від 16.02.2024 № 24UA110150002158U4: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 16500 кг); Товар 2 від 10.04.2024 № 24UA400040010436U9 - 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 10.04.2024 № 24UA400040010436U9: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 1390 кг); Товар 3 від 12.04.2024 № 24UA100180004752U0 - 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 12.04.2024 № 24UA100180004752U0: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 57 кг); Товар 4 від 13.02.2024 № 24UA100180002058U6 - 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 13.02.2024 № 24UA100180002058U6: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 114 кг); Товар 5 від 10.04.2024 № 24UA400040010436U9 - 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 10.04.2024 № 24UA400040010436U9: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 655 кг); Товар 6 від 10.04.2023 №24UA400040010436U9- 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 10.04.2023 №24UA400040010436U9: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 655 кг); Товар 7 від 26.02.2024 № 24UA100180002539U2 - 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 26.02.2024 № 24UA100180002539U2: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 497 кг); Товар 8 від 26.02.2024 № 24UA100180002539U2 - 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 26.02.2024 № 24UA100180002539U2: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 497 кг); Товар 9 від 10.04.2024 № 24UA400040010436U9 - 1,41 дол. США/кг (товар за МД від 10.04.2024 № 24UA400040010436U9: Шини пневматичні гумові, що використовувалися - 260 кг);
III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення з відмітками митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт;5) документи в межах положень наказу МФУ від 24.05.2012 №599 щодо витрат на транспортування; У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних товарів (статі 59 - 61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.
Митну вартість товарів № 1-9 визначено на підставі інформації щодо визнаної митними органами митної вартості товарів з подібними характеристиками, митне оформлення яких здійснено за вищезазначеними митними деклараціями.
Числове значення митної вартості товару №1 у валюті рахунку становить 13726,5742 євро (12058,0 кг * (1,22 дол. США/кг * 39,6015грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 582568,1621 грн.
Числове значення митної вартості товару №2 у валюті рахунку становить 1418,2896 євро (1078,0 кг * (1,41 дол. США/кг * 39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 60193,4880 грн.
Числове значення митної вартості товару №3 у валюті рахунку становить 174,9839 євро (133,0 кг * (1,41 дол. США/кг *39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 7426,4693грн.
Числове значення митної вартості товару №4 у валюті рахунку становить 745,9835 євро (567,0 кг * (1,41 дол. США/кг * 39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 31660,2112грн.
Числове значення митної вартості товару №5 у валюті рахунку становить 523,6361 євро (398,0 кг * (1,41 дол. США/кг * 39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 22223,5698грн.
Числове значення митної вартості товару №6 у валюті рахунку становить 2270,8422 євро (1726,0 кг * (1,41 дол. США/кг * 39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 96376,5865грн.
Числове значення митної вартості товару №7 у валюті рахунку становить 86,8341 євро (66,0 кг * (1,41 дол. США/кг * 39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 3685,3156грн.
Числове значення митної вартості товару №8 у валюті рахунку становить 86,8341 євро (66,0 кг * (1,41 дол. США/кг * 39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 3685,3156грн.
Числове значення митної вартості товару №9 у валюті рахунку становить 174,9838 євро (133,0 кг * (1,41 дол. США/кг * 39,6015 грн/дол. США / 42,4409 грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 7426,4693грн.
Позивач подав до митного органу нову МД № 24UA204020011594U7 від 01.05.2024, за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України.
Вважаючи протиправними картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів та рішення про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного Кодексу України (далі – МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).
Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів;
невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу;
відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що митний орган при реалізації своїх повноважень, щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом, мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості.
Однак, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребуванню підлягають не всі документи, що передбачені приписами статті 53 МК України, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митним органом іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши конкретні документи, надання яких може усунути такі сумніви.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, обґрунтовуючи спірне рішення про коригування митної вартості, відповідач вказує, що до митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано довідку про транспортні витрати від 25.04.2024 б/н, видану ФОП ОСОБА_2 . Але даний документ не може бути взятий до уваги, так як відсутній у переліку документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 (далі - Наказ №599). 
Слід зазначити, що згідно з вимогами Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України №984/21296 від 18.06.2012, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
Відповідно до підпункту 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Суд зазначає, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. 
Аналогічна правова позиція наведена в рішеннях Верховного Суду у від 31.05.2019 у справі №804/16553/14; від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, від 31.01.2018 у справі №810/2839/17, від 21.11.2019 у справі №804/9754/15, від 07.05.2020 у справі №400/2922/18, від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020, яка відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом.
При митному оформленні першої партії товару позивач надав довідку про транспортні витрати 25.04.2024, що містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону Zwickau (Німеччина) – п/п Ягодин (Україна), містить номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення (AC5573HE/AC2240XF), посилання на номер та дату автотранспортної накладної (№ 177388 від 25.04.2024) та посилання на інвойс (№240047 від 25.04.2024), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. 
Інших витрат, пов`язаних з транспортуванням, експедируванням, навантаженням, обробкою, тощо позивач не ніс. 
Додатково витрати на транспортування підтверджуються додатковими документами, зокрема: договором на перевезення № 146 від 23.04.2024, рахунком на оплату послуг № СФ-0000047 від 02.05.2024, актом надання послуг № ОУ-0000047 від 02.05.2024 та платіжним дорученням про оплату послуг перевезення № 10972 від 03.05.2024. 
Суд зазначає, що довідка про транспортні витрати від 25.04.2024 та договір на перевезення № 146 від 23.04.2024 були надані позивачем до митного оформлення, тобто були наявними у відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення. 
Решта документів були оформлені після завершення митного оформлення товарів, а тому з об`єктивних причин не могли бути подані до митного оформлення
Суд вважає, що надана позивачем документація містить достатньо доказів для підтвердження витрат на транспортування та митного оформлення товару. Відповідно, аргументи апелянта не є обґрунтованими для коригування митної вартості.
Колегія суддів зазначає, що до митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано довідку про транспортні витрати від 25.04.2024 б/н, видану ФОП ОСОБА_2 , згідно якої транспортні витрати склали 100000 гривень, що не відповідає зазначеним відомостям у ЕМД. 
Як зазначає позивач, при складанні довідки про транспортні витрати перевізником була допущена очевидна технічна помилка, зазначена сума 100 000,00 грн, замість вірної 80000,00 грн. 
Після виявлення допущенної помилки, Перевізник здійснив виправлення технічної помилки шляхом надання Довідки про транспортні витрати (уточнену) б/н від 25.04.2024, із значенням вірної вартості, що була надана митниці разом з листом поясненням б/н від 29.04.2024. 
Крім того, вартість перевезення підтверджується договором на перевезення № 146 від 23.04.2024. 
При цьому декларантом відповідно до митної декларації № 24UA204020011277U3 від 29.04.2024 сума транспортних витрат задекларована вірно, в сумі 80000 грн.
З урахуванням встановленого, суд вважає, що наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься. 
На обґрунтування спірного рішення митний орган також зазначив, що декларантом серед переліку документів заявлено разовий договір-заявку № 146 від 23.04.2024 про надання послуг з організації перевезення вантажу у міжнародному сполученні між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Імператор-Автотранс», в якому пунктом 4.4 зазначено, що виконавець послуги надає замовнику після здійснення послуги серед інших документів рахунок-фактуру, в той час, як в митній декларації заявлено довідка. 
Згідно з вимогами Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України №984/21296 від 18.06.2012, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, підтвердженням витрат на транспортування можуть бути рахунок-фактура або акт виконаних робіт, які містять дані про сторони договору, суму та умови платежу, банківські та платіжні документи, що підтверджують оплату транспортно-експедиційних послуг, калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення здійснюється власним транспортом), що враховує маршрут, протяжність перевезення та тарифну ставку.
Якщо фактичні витрати на перевезення товару невідомі, застосовуються тарифи перевізників, які діяли на дату транспортування.
Колегія судді зазначає, що під час митного оформлення товару митному органу була надана довідка про транспортні витрати від 25.04.2024, що містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону Zwickau (Німеччина) – п/п Ягодин (Україна), містить номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення (AC5573HE/AC2240XF), посилання на номер та дату автотранспортної накладної (№ 177388 від 25.04.2024) та посилання на інвойс (№240047 від 25.04.2024), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки.
Інших витрат, пов`язаних з транспортуванням, експедируванням, навантаженням, обробкою, тощо позивач не ніс.
Додатково витрати на транспортування підтверджуються додатковими документами, зокрема: договором на перевезення № 146 від 23.04.2024, рахунком на оплату послуг № СФ-0000047 від 02.05.2024, актом надання послуг № ОУ-0000047 від 02.05.2024 та платіжним дорученням про оплату послуг перевезення № 10972 від 03.05.2024.
Суд зазначає, що довідка про транспортні витрати від 25.04.2024 та договір на перевезення № 146 від 23.04.2024 були надані позивачем до митного оформлення
На це колегія суддів зазначає наступне, Митний кодекс України не встановлює конкретного виду доказів для підтвердження транспортних витрат, тому довідка про транспортні витрати є допустимим документом.
Такий висновок підтверджений рішеннями Верховного Суду у справах: №804/16553/14 від 31.05.2019, №810/2784/18 від 22.08.2019, №810/2839/17 від 31.01.2018, №804/9754/15 від 21.11.2019, №400/2922/18 від 07.05.2020, №520/11061/2020 від 13.01.2022.
З матеріалів справи встановлено, що до митного оформлення були надані договір на перевезення № 146 від 23.04.2024, рахунок на оплату послуг № СФ-0000047 від 02.05.2024, акт надання послуг № ОУ-0000047 від 02.05.2024 та довідка про транспортні 25.04.2024, що дозволяють перевірити достовірність декларування позивачем витрат на транспортування.
Також, обґрунтовуючи спірне рішення, відповідач зазначає, що в графі 44 МД зазначено документ за кодом «3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 25.04.2024 б/н, проте за усіма товарами в МД зазначено інформацію про різні торгові марки та країни походження товару, відповідно до інформації, вказаної в інвойсі від 25.04.2024 №240047, разом з тим прайс-лист від 25.04.2024 б/н видано компанією «Reifenwelt» (відправником товару) , що не є виробником товарів. Отже зазначене ставить під сумнів дійсність документу за кодом «3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару.
Крім того відповідач вказує, що до митного оформлення надано прайс-лист від 25.04.2024 б/н без терміну дії ціни пропозиції. При цьому, у прайсі відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 25.04.2024 №240047, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства на конкретну партію товару, а саме імпортера за поданим інвойсом.
З цього приводу слід зауважити, що до митного оформлення був наданий прайс-лист б/н від 25.04.2024, що виданий компанією The company «Reifenwelt», який є продавцем за зовнішньоекономічним договором № GMBH-1306 від 13.06.2016, укладеного із позивачем.
Суд зазначає, що відображена у прайс-листі вартість товарів відповідає вартості, що визначена у інвойс № 240047 від 25.04.2024.
Прайс-листи містять комерційну пропозицію постачальника необмеженому колу заінтересованих покупців .
При цьому, відповідачем не зазначено, яким чином надання позивачем прайс-листів, виданих саме експортером (не виробником), ставить під сумнів достовірність визначеної митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листах інформація щодо вартості одиниці товару відповідає вартості, що визначена у інвойсах.
На переконання суду, сам факт надання позивачем прайс-листів не є підставою для визначення числового значення вартості товару і жодним чином не впливає на митну вартість товару, зокрема не свідчить про її заниження та не є підставою для коригування митної вартості.
Крім того, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом, відтак, суд дійшов висновку, що така неповнота чи обмеженість відомостей прайс-листа не є обґрунтованою підставою, як для витребування в декларанта додаткових документів, так і коригування з цієї причини митної вартості.
Верховний суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 826/2277/16 зазначив, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.
Разом з тим, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 Митного кодексу України не передбачено. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного суду від 08.07.2019 у справі № 804/6217/15 та від 25.06.2020 у справі № П/811/687/16.
Відповідач у спірному рішенні вказує, що згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.06.2016 № GMBH-1306 п.1.2.2 для оплати товару продавець має надати покупцю попередній рахунок-проформу, який не надано до митного оформлення.
З дослідженого судом контракту №GMBH-1306 від 13.06.2016 встановлено, що для оплати товару, який поставляється за вказаним контрактом, не передбачено надання попереднього рахунку.
Крім того, пункт 1.2.2 в контракті №GMBH-1306 від 13.06.2016 взагалі відсутній.
Ще однією причиною для коригування митної вартості відповідач вказав, що в декларації країни експортера 24DE575632439221B7 від 25.04.2024 відсутні відомості про умови поставки та пункт відправлення товару. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно числових значень складових митної вартості товарів.
Суд зазначає, що до митного оформлення була подана копії експортної МД країни Німеччина 24DE575632439221B7 від 25.04.2024, яка містить всі відомості, необхідні, щоб ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з партією товару, що оцінюється. Зокрема зазначено: найменування Товару - вантажні шини, що були у вжитку; кількість Товару - 248 штук; вагу Товару - 16225 кг; містить посилання на інвойс (№ 240047 ) дані про постачальника («Reifenwelt»); данні про покупця (ФОП Німець), що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації №24UA204020011277U3 від 29.04.202424 та поданих позивачем до митного оформлення документах.
Відсутність у деклараціях країни експортера відомостей про умови поставки та пункт відправлення товару не впливає на числові значення складових митної вартості. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в своїх постановах від 22 квітня 2019 року справа № 815/6242/17; від 25 січня 2019 року справа № 815/5398/17; від 25 січня 2019 року справа № 815/5823/17.
Враховуючи наведене, суд погоджується з твердженнями позивача про наявну можливість ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з партією товару, що оцінюється.
Суд наголошує, що текст рішення митного органу не містить інформації про характеристики ідентичних або подібних товарів, обсяги партій, умови поставки чи комерційні умови.
Відсутність доведення аналогічності товарів унеможливлює порівняння показників митної вартості.
Посилання митного органу лише на номери митних декларацій як на джерело цінової інформації не може бути належним обґрунтуванням застосування резервного методу.
Суд підтверджує, що такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: №520/10386/2020 від 25.05.2021, №520/11061/2020 від 13.01.2022.
Відповідно до законодавства, застосування резервного методу має бути належно обґрунтованим.
Митний орган повинен пояснити внесені коригування щодо обсягів партій, умов поставки та комерційних аспектів, надати детальну інформацію щодо використаних даних, а також аргументувати неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду: №160/4944/19 від 18.08.2021, №520/2000/19 від 17.01.2022.
Верховний Суд у постановах №260/718/19 від 25.02.2020 та №140/804/19 від 27.04.2020 наголосив, що різниця у вартості товарів, розмитнених у різні періоди, не свідчить про порушення з боку декларанта тому ця обставина не може бути підставою для автоматичного коригування митної вартості.
Суд зазначає, що твердження апелянта про наявність сумнівів не мають логічного обґрунтування.
Апелянт не довів, що документи декларанта є неповними, містять розбіжності, мають ознаки підробки.
Вартість товару, фактично сплачена позивачем, підтверджена належними доказами і відповідає договору між сторонами.
Суд наголошує, що стаття 53 Митного кодексу України передбачає чіткі підстави для витребування додаткових документів.
Такі сумніви мають бути обґрунтованими, якщо: документи містять розбіжності або ознаки підробки, відсутня інформація, що підтверджує числові значення митної вартості, відсутні відомості щодо фактично сплаченої ціни товару.
Обов`язок належного обґрунтування сумнівів покладається на митний орган, який повинен довести: конкретні причини виникнення сумнівів, неможливість перевірки даних на підставі наданих документів, документи, які можуть усунути ці сумніви.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду №1140/3242/18 від 23.07.2019.
Суд встановив, що відповідач не довів недостовірність заявленої митної вартості товару, відповідач також не зазначив які документи містять розбіжності або ознаки підробки, яка інформація у наданих документах не підтверджує числові значення митної вартості.
З огляду на вищезазначене, суд визнав, що відповідач не мав підстав для витребування додаткових документів.
Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що позивач під час митного оформлення надала усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2024/000020/2 від 29.04.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2024/000267 є протиправними та такими, що підлягають до скасування.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі № 460/8515/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула