Справа № 129/63/26 
Провадження № 2/147/381/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Натальчук О.А., 
із секретарем Свистун А.П., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:
Представник АТ «ОТП Банк» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0323/980/1921536/21 від 27.04.2021 у розмірі 20 811,22 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, позовні, що 27.04.2021 між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № 0323/980/1921536/21.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно п.1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах визначених в графіку платежів.
Підписанням кредитного договору позичальник підтвердив: що до укладання цього договору кредитодавець надав йому інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладання цього договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту; що кредитодавець ознайомив його з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією.
Відповідно до п.3.1 кредитного договору, кредитний договір діє в межах строку на який надається кредит та припиняється належним його виконанням.
АТ «ОПТ Банк» зазначено, що умови вищевказаного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті.
Як наслідок, станом на 15.12.2025 заборгованість позичальника за кредитним договором № 0323/980/1921536/2, становить 20 811,22 грн., з яких: 13 258,97 грн. – непрострочене тіло кредиту; 1555,17 грн. – сума непрострочених відсотків; 4141,03 грн. – прострочене тіло кредиту; 1856,05 грн. – прострочені відсотки по договору; 0,00 грн. – пеня, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та випискою по особовому рахунку.
Таким чином позичальником було грубо порушено умови кредитного договору № 0323/980/1921536/21, з урахуванням вищевикладених обставин АТ «ОТП Банк» були вимушені звернутися до суду для відновлення порушеного права.
Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.02.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення судом не заперечують. 
Відповідач на виклики в судове засідання не з`явився, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлявся судом про день, час та місце судового засідання за адресою реєстрації, однак поштові конверти повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б).
Окрім того, суд вважає, що факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача.
Також, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідань 15.04.2026 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що 27.04.2021 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0323/980/1921536/21, відповідно до якого позичальнику видається на загальні споживчі цілі, строк кредитування 36 місяців (з правом пролонгації), з процентною ставкою 0.01% (річних) – діє протягом пільгового періоду; 5% (щомісячно)- діє після закінчення пільгового періоду (а.с. 69- 72 ).
Відповідно до довідки АТ "ОТП БАНК" від 07.11.2025 (а.с.68) сума кредитоного ліміту у період з 27.04.2021 до 26.04.2022 змінювалась із 11 000 до 19 000 та 17 000 відповідно
Відповідач активно користувався наданими коштами, що вбачається із звіту рахунку за період з 27.01.2021 по 07.11.2025 (а.с.44-67). однак своєчасно не виконував вимоги договору про повернення коштів.
Як на підтвердження обставин користування відповідачем кредитними коштами, а також сплати ним певної частини кредитних коштів та виникнення боргу, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0323/980/1921536/21, згідно з яким за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед АТ «ОТП Банк» у розмірі 20 811,22 грн., з яких: 13 258,97 грн. – непрострочене тіло кредиту; 1555,17 грн. – сума непрострочених відсотків; 4141,03 грн. – прострочене тіло кредиту; 1856,05 грн. – прострочені відсотки по договору; 0,00 грн. – пеня (а.с. 29-43).
АТ «ОТП Банк» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості № 0323/980/1921536/21, у якій АТ «ОТП Банк» вимагає від ОСОБА_1 достроково повернути кредит, проценти та інші належні до сплати платежі за кредитним договором, негайно та/або у термін, передбачений кредитним договором з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 20811,22 грн.
Однак, станом на день звернення до суду відповідачем вимоги не виконані.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першоюстатті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом установлено, що між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0323/980/1921536/21 від 27.04.2021, з умовами якого останній погодився, підписавши його. ОСОБА_1 отримав у встановленому порядку кредитні кошти, користувався ними та зобов`язався виконувати умови кредитного договору № 0323/980/1921536/21 від 27.04.2021.
Вказаний кредитний договір є чинним на даний час.
Установлено, що боргові зобов`язання ОСОБА_1 станом на момент звернення АТ «ОТП Банк» до суду і на даний час не виконані, відповідач допустив істотне порушення умов кредитного договору.
Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судові витрати, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою АТ «ОТП Банк» було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Таким чином, враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст.4, 141, 211, 247, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути ОСОБА_1 , на користь Акціонерного Товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № 0323/980/1921536/21 від 27.04.2021 у сумі 20 811,22 грн. (двадцять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 22 (двадцять дві) копійки та витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк .
Позивач – Акціонерне товариство «ОТП Банк», адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд.43, код ЄДРПОУ 21685166.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 15.04.2026.

Суддя О.А. Натальчук