ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року м. Львів	справа № 380/5704/25	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області (відповідач/Радехівська міська рада), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення 47 сесії 8 скликання Радехівської міської ради від 25 вересня 2024 року № 27 по розгляду заяви ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року № 712;
- зобов`язати Радехівську міську раду належним чином розглянути вказану заяву з врахуванням записів у погосподарських книгах за 1953 р.р. ( ОСОБА_2 ), за 1961 - 1963, 1964 - 1966, 1967 - 1969 р.р. ( ОСОБА_3 ) з дотриманням законодавства, що регулює спірні правовідносини;
- стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Розмір земельної ділянки для обслуговування цього будинку фактично становить 0,05 га, замість 0,14 га, як зазначено у погосподарській книзі за 1953 рік. Натомість розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку суміжного землекористувача ОСОБА_3 (далі - також ОСОБА_3 ) фактично становить 0,40 га, хоча згідно з погосподарськими книгами, починаючи із 1960 року, розмір всієї земельної ділянки біля її будинку вказаний як 0,25 га, що, на думку позивача, свідчить про безпідставне збільшення її розміру за рахунок земельної ділянки позивача. 
Позивач зазначає, що 21 липня 2022 року її представник звернулася до відповідача із заявою, у якій просила винести на розгляд чергової сесії міської ради питання впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати самовільну встановлену металеву огорожу (сітку), однак відповідач самоусунувся від вирішення такого питання по суті. З огляду на це позивач звернувся з відповідним позовом до суду, за результатами розгляду якого Львівський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 21 травня 2024 року у справі № 380/11073/23, яким визнав протиправною бездіяльність Радехівської міської ради Львівської області щодо розгляду у встановленому законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядку заяви ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року та зобов`язав Радехівську міську раду Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
Позивач вказує, що рішенням Радехівської міської ради Львівської області від 25 вересня 2024 року № 27 «Про розгляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року щодо розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 » (далі – також спірне/оскаржуване рішення), ухваленим на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі № 380/11073/23, вирішено, зокрема відмовити позивачу у задоволенні вимог, викладених у заяві вих. № 716 від 21 липня 2022 року, щодо впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку).
Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача, вважає його протиправним, оскільки, на його думку, ухвалюючи це рішення, Радехівська міська рада, хоч і дотримала процедуру розгляду заяви ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року (на сесії), проте не врахувала наведені у цій заяві обставини, зокрема подання Прокуратури Радехівського району сільському голові Корчинської сільської ради за наслідками перевірки прокуратури, якою встановлено, що гр. ОСОБА_3 (суміжний землекористувач) користується значно більшою земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку за відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували її право користування чи власності цією земельною ділянкою, та без будь-яких документів про площу земельної ділянки (фактично встановлення прокуратурою факту самовільного захоплення земельної ділянки), які в разі відмови у задоволенні заяви мали б бути спростованими з покликанням на норми законодавства, наявні записи в погосподарських книгах щодо обох землекористувачів та ухвалення рішення ради (за їх наявності) про закріплення земельних ділянок за господарством ОСОБА_3 (Здріль І.Р.), визначення меж земельних ділянок, встановлення межових знаків державного зразка на підставі рішень ради про передання земельних ділянок у користування (власність), затвердженої технічної документації із землеустрою, графічного зображення розмежування суміжних земельних ділянок в Генеральному плані забудови с. Радванці та ін. Натомість відповідач ухвалив оскаржуване рішення, взявши до уваги повідомлення ОСОБА_4 (не зазначена ні посада, ні стосунок до вивчення вказаного питання - член земельної комісії чи інше). 
Позивач відзначає, що дії Радехівської міської ради, як органу місцевого самоврядування, повинні бути здійснені нею, як суб`єктом владних повноважень, послідовно та в чітко визначеному законодавством порядку. Зокрема, такий орган, що наділений контролюючими функціями в галузі земельних відносин, повинен перевірити порушені питання та за наявності для цього підстав вимагати від порушника усунення виявлених порушень в добровільному порядку, а у разі відмови винести питання на вирішення сесії (виконкому) та за результатами його розгляду ухвалити рішення про звернення до суду у встановленому порядку.
Позивач стверджує, що у спірних правовідносинах вищезгадані дії порушені Радехівською міською радою, оскільки заява ОСОБА_1 по суті не розглянута, будь-яких рішень ради, зокрема зобов`язального характеру щодо усунення порушень закону чи встановлення протиправності (правомірності) дій ОСОБА_3 не ухвалено, натомість в основу рішення покладено повідомлення, яке не ґрунтується ні на законі, ні на фактичних обставинах справи, а, отже, є підстави для визнання протиправним оскаржуваного рішення вказаної ради та зобов`язання відповідача, як суб`єкта владних повноважень, належно розглянути заяву позивача від 21 липня 2022 року, ухвалити рішення по суті поставлених в ній питань з покликанням на норми закону та наявні правовстановлюючі документи, що стосуються спірного питання.
З огляду на наведене адміністративний позов просить задовольнити повністю. 
Відповідач, належно повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 29 березня 2025 року, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. 
Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на вказане, враховуючи неподання належно повідомленим відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, суд вирішує цю справу за наявними матеріалами.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 28 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача усі докази, які слугували підставою для прийняття спірного рішення, у тому числі належно засвідчену копію витягу з погосподарської книги с. Радванці, дані земельно-шнурової книги щодо спірних земельних ділянок, а також висновок комісії з питань землекористувань, архівного будівництва екології та АПК.
Витребувані у відповідача докази надійшли до суду 22 квітня 2025 року.
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Рішенням XIV сесії IV скликання Корчинської сільської ради Радехівського району від 13 січня 2005 року «Про безплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_5 в с. Радванці» передано безплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку ОСОБА_5 площею 0,05 га в АДРЕСА_1 .
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6968513 від 11 квітня 2005 року позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 777 від 05 квітня 2005 року. Договір дарування № 777 від 05 квітня 2005 року зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з такого реєстру № 850042 від 05 квітня 2005 року.
Представниця позивача - адвокат Матвійчук Г.М. звернулася до Радехівської територіальної громади із заявою від 21 липня 2022 року, у якій просила винести на розгляд сесії ради питання впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку).
Оскільки вказана заява не була розглянута відповідачем по суті, позивач, не погодившись із такою поведінкою відповідача, звернувся з відповідним позовом до суду (справа № 380/11073/23).
За результатами розгляду цього позову Львівський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 21 травня 2024 року у справі № 380/11073/23, яким визнав протиправною бездіяльність Радехівської міської ради Львівської області щодо розгляду у встановленому законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядку заяви ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року та зобов`язав Радехівську міську раду Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України та закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
На виконання вказаного рішення суду Радехівська міська рада Львівської області ухвалила рішення від 25 вересня 2024 року № 27 «Про розгляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року щодо розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 ».
Цим рішенням Радехівська міська рада Львівської області, розглянувши рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року, яким зобов`язано Радехівську міську раду Львівської області розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 від 21 липня 2022 року відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з цією заявою ОСОБА_1 просить впорядкувати розміри земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку), керуючись статтями 12, 38, 116, 118, 120, 122, 141 Земельного Кодексу України, Законом України «Про землеустрій», беручи до уваги дані погосподарської книги села Радванці за період з 1950 року по 2024 рік та дані земельно-шнурової книги с. Радванці станом на 2024 рік, в яких вказані розміри земельних ділянок, якими користуються жителі села Радванці Радехівської міської ради, в тому числі: присадибна ділянка АДРЕСА_2 становить 0,2500 га (запис № 76, користувач ОСОБА_3 ) та присадибна ділянка АДРЕСА_1 становить 0,05 га (запис № 77, користувач ОСОБА_1 ) та висновок комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК, вирішила:
1. Відмовити громадянину ОСОБА_1 у задоволені вимог, викладених в заяві вих. № 716 від 21 липня 2022 року, щодо впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку).
2. Рекомендувати громадянину ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 статті 118 Земельного кодексу України розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій розташований жилий будинок, що є у його власності, та подати клопотання до Радехівської міської ради про передачу земельної ділянки у власність.
3. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну депутатську комісію з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК (голова Руслана Мулявка).
4. Рішення набирає чинності з моменту оприлюднення на офіційному сайті Радехівської міської ради. 
Уважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Радехівської міської ради Львівської області від 25 вересня 2024 року № 27 «Про розгляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року щодо розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 ». 
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.
Основним законодавчим актом, що регулює земельні відносини в Україні, є Земельний кодекс України.
Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, до яких належить, зокрема вирішення земельних спорів (пункт «й»).
Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.
Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.
Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що є у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.
У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.
За змістом положень статті 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.
Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.
Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.
У рішенні органу місцевого самоврядування визначається порядок його виконання.
Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття. 
Відповідно до статті 160 Земельного кодексу України сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.
Отже, згідно з нормами Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які є у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. За результатами вирішення земельного спору відповідний орган місцевого самоврядування ухвалює рішення по суті цього спору.
Згідно з частинами першою, абзацом першим частини другої статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Суд встановив, що позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою від 21 липня 2022 року, у якій просив винести на розгляд сесії ради питання впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку).
Отже, подана позивачем до відповідача заява від 21 липня 2022 року стосувалася вирішення земельного спору щодо меж земельної ділянки ОСОБА_1 та земельної ділянки суміжного землекористувача – ОСОБА_3 .
За наслідками вирішення цього земельного спору відповідач ухвалив спірне рішення, яким відмовив у задоволенні вимог позивача, викладених у поданій ним заяві від 21 липня 2022 року.
Суд зауважує, що позивач не має жодних застережень щодо процедури ухваленого відповідачем рішення, про що він прямо зазначає у позовній заяві, а натомість вважає таке рішення протиправним через те, що відповідач (на думку позивача) не врахував наведених у поданій ним заяві від 21 липня 2022 року обставин.
Втім, суд не погоджується із зазначеними доводами позивача з огляду на таке.
У прохальній частині позовної заяви (зміст позовних вимог) позивач просить суд зобов`язати відповідача належно розглянути заяву від 21 липня 2022 року з врахуванням записів у погосподарських книгах за 1953 р.р. ( ОСОБА_2 ), за 1961 - 1963, 1964 - 1966, 1967 - 1969 р.р. ( ОСОБА_3 ). 
Однак у спірному рішенні відповідач зазначив, що взяв до уваги дані погосподарської книги села Радванці за період з 1950 року по 2024 рік та дані земельно-шнурової книги с. Радванці станом на 2024 рік, в яких вказані розміри земельних ділянок, якими користуються жителі села Радванці Радехівської міської ради, в тому числі: присадибна ділянка АДРЕСА_2 становить 0,2500 га (запис № 76, користувач ОСОБА_3 ) та присадибна ділянка АДРЕСА_1 становить 0,05 га (запис № 77, користувач ОСОБА_1 ).
Отже, у суду відсутні підстави стверджувати, що, ухвалюючи спірне рішення, відповідач не врахував записи у погосподарських книгах за 1953 р.р. ( ОСОБА_2 ), за 1961 - 1963, 1964 - 1966, 1967 - 1969 р.р. ( ОСОБА_3 ), на чому акцентує увагу позивач, оскільки відповідач взяв до уваги дані погосподарської книги села Радванці за період з 1950 року по 2024 рік, що охоплює періоди за 1953 р.р. та за 1961 - 1963, 1964 - 1966, 1967 - 1969 р.р., про які вказує позивач у своєму позові.
Суд також дослідив зміст протоколу 47 сесії Радехівської міської ради 8 скликання від 25 вересня 2024 року, на якій ухвалене спірне рішення, та переконався, що, дійсно, дані погосподарських книг села Радванці досліджувалися відповідачем та були взяті ним до уваги під час ухвалення оскаржуваного рішення (а.с.40).
Крім того, суд встановив, що під час ухвалення спірного рішення відповідача врахував висновок комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК (протокол засідання постійної комісії № 74 від 19 вересня 2024 року) (а.с.42-45), яким вирішено, що відповідно до статті 118 Земельного кодексу України необхідно розробити технічну документацію із землеустрою та подати на затвердження сесії міської ради (пункт 1.49), що також відображено у пункті 2 оскаржуваного рішення.
Також суд, дослідивши зміст протоколу 47 сесії Радехівської міської ради 8 скликання від 25 вересня 2024 року, на якій ухвалене спірне рішення (а.с.40), встановив, що земельна комісія зробила виїзд для вивчення ініційованого позивачем у заяві від 21 липня 2022 року питання (з`ясувала наявність огорожі та саду), на виїзді була присутня староста, що безумовно свідчить про відсутність формального підходу з боку відповідача щодо вирішення земельного спору між позивачем та суміжним землекористувачем.
Твердження позивача про те, що відповідач не врахував подання Прокуратури Радехівського району сільському голові Корчинської сільської ради за наслідками перевірки прокуратури, суд оцінює критично, оскільки відповідне подання прокуратури району у матеріалах справи відсутнє, натомість наявний лише лист Прокуратури Радехівського району Львівської області від 20 грудня 2010 року № 79-10, у якому йдеться про внесення прокуратурою району сільському голові с. Корчин подання саме з «метою повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про дачу згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_3 , та прийняття відповідно законного рішення». Однак, слід зауважити, що спірним рішенням відповідач вирішував саме земельний спір між позивачем та суміжним землекористувачем, а не питання надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передання її у власність. Крім того, позивач не надав доказів, що згадане подання було долучене ним до заяви від 21 липня 2022 року, за результатами якої відповідач ухвалив спірне рішення.
Аргумент позивача про те, що відповідач ухвалив оскаржуване рішення, взявши до уваги повідомлення ОСОБА_4 , щодо якої не зазначена ні посада, ні стосунок до вивчення спірного питання, суд відхиляє, оскільки: 
по-перше, пунктом 3 спірного рішення вирішено покласти контроль за його виконанням на постійну депутатську комісію з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК (голова ОСОБА_6 ). Тобто у цьому рішенні чітко зазначено, що ОСОБА_7 обіймає посаду голови постійної депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК, що, відповідно, спростовує аргументи позивача в цій частині; 
по-друге: спірне рішення відповідача не ґрунтується на повідомленні ОСОБА_4 , як стверджує позивач, а на аналізі конкретних документів - погосподарської книги села Радванці за період з 1950 року по 2024 рік, земельно-шнурової книги с. Радванці станом на 2024 рік, в яких вказані розміри земельних ділянок, якими користуються жителі села Радванці Радехівської міської ради, висновку комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК. Те, що доповідачем під час ухвалення спірного рішення була ОСОБА_6 , як голова постійної депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК, ніяк не свідчить про те, що це рішення було ухвалене відповідачем виключно на підставі її повідомлення.
Щодо зауважень позивача стосовно мотивування спірного рішення з покликанням на норми законодавства, то оскаржуване рішення відповідача містить покликання як на відповідні норми Земельного кодексу України (статті 12, 38, 116, 118, 120, 122, 141), так і на Закон України «Про землеустрій», тож зауваження позивача в цій частині суд відхиляє. 
Довід позивача про те, що заява ОСОБА_1 по суті не розглянута, будь-яких рішень ради, зокрема зобов`язального характеру щодо усунення порушень закону чи встановлення протиправності (правомірності) дій ОСОБА_3 не ухвалено суд визнає помилковими, оскільки результатом розгляду заяви позивача від 21 липня 2022 року по суті є ухвалене відповідачем рішення, яке позивач оскаржує в межах цієї справи. Водночас рішення зобов`язального характеру відповідачем не ухвалене, оскільки відповідач дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача, викладених ним у заяві від 21 липня 2022 року.
У цьому аспекті суд звертає увагу позивача на приписи частини п`ятої статті 158 Земельного кодексу України, відповідно до яких у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. 
Отже, якщо позивач не згідний із оскаржуваним рішенням відповідача щодо результату вирішення земельного спору по суті, то такий спір може бути вирішений у судовому порядку за правилами цивільного судочинства. У рамках цього спору, який розглядається за правилами адміністративного судочинства, суд не розглядає та не може вирішувати земельний спір між позивачем та суміжним землекористувачем по суті, а лише перевіряє оскаржуване рішення, ухвалене відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на відповідність його критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Підсумовуючи наведене, суд констатує, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, відповідач врахував ті обставини, про які вказує позивач та які мали значення для його ухвалення, а належних та допустимих доказів протилежного позивач суду не надав. 
Тож за встановлених під час розгляду справи обставин суд доходить висновку про те, що спірне рішення Радехівської міської ради Львівської області від 25 вересня 2024 року № 27 «Про розгляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року щодо розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 » відповідає критеріям спірного рішення суб`єкта владних повноважень, які викладені у частині другій статті 2 КАС України, з огляду на що підстави для визнання його протиправним та скасування у суду відсутні.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю.
Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд 
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Радехівської міської ради Львівської області (проспект Відродження, 3, м. Радехів, Шептицький район, 80200) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повний текст рішення складено 20 лютого 2026 року. 

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна