Справа № 212/1399/26 
2/212/2761/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., при секретарі судового засідання Мєхтієвої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/1399/26 за позовом ОСОБА_1 до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_2 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - 
В С Т А Н О В И В:
03 лютого 2026 року адвокат Руднєва І.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , є рідними дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 14.02.2014 року позивачка одружилась із ОСОБА_5 , після чого змінила дівоче прізвище « ОСОБА_6 » на шлюбне прізвище – « ОСОБА_1 ». На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1993 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 . При житті батьків – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - від них надійшло усне розпорядження своїм дітям – позивачці та відповідачу по справі, що спадкове майно після смерті матері спадкує син – ОСОБА_2 , а спадкове майно після смерті батька спадкує донька - ОСОБА_1 . До широкомаштабного вторгнення росії в Україну родина ОСОБА_6 мешкала та користувалась квартирою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки та відповідача - ОСОБА_3 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 частки квартири квартира АДРЕСА_1 , яку успадкувала позивачка, донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.02.2014 року. Після військових дій росії на території України, позивачка вивезла свою матір - ОСОБА_4 із міста Часів Яр Бахмутський район Донецька область, покинувши квартиру АДРЕСА_1 та всі особисті речі в ній. Родині довелось починати життя спочатку, тому що на території міста Часів Яр Бахмутський район Донецька область велись та продовжують вестись активні бойові дії. Вимушений переїзд, втрата квартири та всього особистого майна негативно вплинуло на здоров`я матері позивачки, вона захворіла на «рак». Позивачка до останнього дня доглядала мати, вони мешкали разом на орендованому житлі у місті Тернопіль. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивачки та відповідача - ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 залишилось наступне спадкове майно: 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . Відповідач по справі ОСОБА_2 відмовився приймати спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, як хотіли батьки. Тому після смерті матері в січні 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса у місті Тернопіль з метою подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, на що нотаріус відповів їй, що «не потрібно одразу подавати таку заяву, бо позивачка фактично проживала з матір`ю у місті Тернопіль за однією адресою на момент смерті матері, позивачка та її матір є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , тому вважається, що позивачка автоматично прийняла спадщину, а саме свідоцтво про право на спадщину можна оформити коли завгодно, тому що наразі відсутній механізм оформлення спадщини на майно, яке знаходиться в зоні активних бойових дій в Україні, яким тоді було місто Часів Яр Донецька область. 01 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подарував позивачці свою 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування доданим до позову. Під час оформлення договору дарування, нотаріус, який посвідчував договір дарування, звернув увагу позивачки на те, що вона тепер власниця 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 та те, що 1/4 частина цієї квартири, яка залишилась після смерті матері, не оформлена належним чином. Виявилось, що після смерті матері позивачка отримала від першого нотаріуса хибну консультацію та відмова нотаріуса від прийняття заяви в строк 6 місяців після смерті матері була незаконною, нотаріусом була надана непрофесійна порада, внаслідок чого позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері. У січні 2026 року позивачка дізналась із телеграм каналів, що їх родинна квартири АДРЕСА_1 , зруйнована. Позивачка має право на отримання компенсації за зруйноване житло, яке було єдиним у позивачки та її родини. Коли вона почала подавати заяву на отримання компенсації, то виявилось, що заява на компенсацію може бути подана або від всіх співвласників, або одноособово єдиним власником. Виявилось, що позивачка в строк не прийняла спадщину після смерті матері у зв`язку з наданням хибної консультації першим нотаріусом. Нотаріус, який оформлював договір дарування 1/4 частки квартири для відкриття спадщини після смерті матері порадив їй звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання відповідно заяви про відкриття спадкової справи. Інших спадкоємців за законом та за заповітом, окрім позивачки та відповідача, немає. Позивачка вважає, що наведені нею факти є поважною причиною пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини, що залишилося після смерті її матері. Поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері для позивачки не призведе до порушення прав відповідачей. Відповідач - ОСОБА_2 не претендує на прийняття спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи викладене, просила суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шість місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Руднєва І.С., до суду не з`явились, представник надала заяву з проханням розглянути справу в її відсутність та відсутності позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги.
Представники відповідача, Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, у судове засідання також не з`явились, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує поти їх задоволення. 
За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, уродженкою м. Часів Яр, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорту позивачки (серія НОМЕР_1 ).
Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 28.01.1985 року (серія НОМЕР_2 ), вбачається, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 14.02.2014 року (серія НОМЕР_3 ), вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 одружились 14 лютого 2014 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».
На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1993 року, виданого органом приватизації Часовоярського державного вогнетривкого комбінату, вбачається, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , право власності на яку було зареєстровано КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» від 30.11.1993 року.
У свою чергу відповідно до свідоцтва про право власності за законом від 04.02.2014 року, виданого державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори, було посвідчено, що спадкоємцем 1/4 частки майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його дочка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка складається з 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Також судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 29 травня 2013 року Часовоярською міською радою м. Артемівська Донецької області, актовий запис № 105 від 29.05.2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 51 років у м. Часів Яр м. Артемівськ.
Також, відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 01 січня 2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2 від 01.01.2024, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 63 років у м. Тернопіль.
Згідного договору дарування 1/4 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського місткого нотаріального округу Олексишиним З.З. 01.12.2025, ОСОБА_2 , дарувальник, передає безоплатно у власність, а ОСОБА_9 , обдаровувана, сестра, приймає в дарунок 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 . 
Перша тернопільська ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА ЗАХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ надала ОСОБА_1 роз`яснення в якому зазначено, що оскільки вона бажає отримати спадщину, але під час відкриття спадщини не була зареєстрована із спадкодавцем і не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, то згідно ст. 1272 ЦК України вона не прийняла її.
Суд вказує, що згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи.
На підставі ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно із ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
При цьому на підставі п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини.
Суд на підставі встановлених обставин справи зазначає, що за змістом ст. 1272 ЦК поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску 6-місячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
При цьому принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 681/203/17-ц.
Суд зазначає, що з 24.02.2022 р. по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022 відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Крім того суд врахував, що ОСОБА_1 , яка була вимушена внутрішньо переміститися за межі свого місця проживання у м. Часів Яр внаслідок збройної агресії російської федерації саме протягом визначеного законом шести місячного строку для прийняття спадщини після смерті своєї матері шляхом подання відповідної заяви до нотаріусу.
Також суд враховує, що територія Часовоярської міської територіальної громади за Наказом Мінреінтеграції від 06.03.2023 року № 80 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» належить до переліку територій активних бойових дій з 24.02.2022 року.
Суд зауважує, що на законодавчому рівні не визначено конкретних причин, які свідчать про поважність пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, тому вирішуючи даний спір, суд вважає, що встановлені обставини свідчать про наявність об`єктивних та істотних труднощів для заявника, яких вона мала для реалізації свого права на отримання спадку після смерті своєї матері.
Таким чином на підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що позивачка мала об`єктивні перешкоди для реалізації свого права на набуття спадку після смерті матері, тому суд дійшов переконання про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 строків прийняття спадщини, внаслідок чого за ч. 3 ст. 1272 ЦК це є підставою для визначення їй додаткового строку у вигляді шести місяців, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 .
Отже, суд встановив, що спадкоємець довів, що через не проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем, не маючи об`єктивної можливості подати заяву про прийняття спадщини внаслідок окупації території Часовоярської територіальної громади внаслідок збройної агресії Росії, пропущений строк для подачі заяви для прийняття спадщини був ОСОБА_1 з поважних причин.
Керуючись ст.4-5,13,19,76-81,89, 133-141, 258-259,263,265 ЦПК, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_2 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , додатковий термін строком шість місяців, для подання нотаріусу в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 10 квітня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт