Справа № 203/6095/24
Провадження №1-кп/0203/643/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року місто Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого – судді  ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілого – ОСОБА_4 ,
представника потерпілого – ОСОБА_5 ,
захисника – ОСОБА_6 
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження ЄРДР№12024041030002769 від 07.08.2024 за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Васильковка, Васильковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

В невстановлені час та місці, при невстановлених обставинах у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, 06 серпня 2024 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись біля будівлі Центрального автовокзалу розташованого за адресою: місто Дніпро, вулиця 128-ї Бригади Тероборони, 10, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, утримуючи в правій руці заточену викрутку, підійшов до ОСОБА_4 та вказаною викруткою намагався нанести удар ззаду в шию останнього, але його дії були припинені ОСОБА_8 , який схопивши ОСОБА_7 за руку, в якій знаходилась викрутка відтягнув його назад.
В подальшому, знаходячись у той же час і в тому місці, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 утримуючи в правій руці заточену викрутку підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому не менше 2 ударів в область лівої частини тулуба та обличчя і продовжив намагатися наносити удари ОСОБА_4 , однак його дії були припинені ОСОБА_8 , який відібрав заточену викрутку в ОСОБА_7 та силоміць почав утримувати його від нанесення ударів ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_7 , маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_4 , не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця, оскільки протиправні дії ОСОБА_7 були припинені свідком ОСОБА_8 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, яке розпочинається раною по передньо-пахвовій лінії (на відстані 129 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 17см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде зліва на право та спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів грудної клітини та проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього пневмотороксу; поверхневої різаної рани або глибокого садна на зовнішній поверхні лівого плеча на межі верхньої та середньої третини; поверхневої різаної рани або глибокого садна на грудній клітині зліва по середньо-пахвовій лінії в проекції 4-го міжреберного проміжку.
За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Тілесні ушкодження у вигляді: поверхневих різаних ран або глибоких саден лівого плеча та грудної клітини зліва (як кожне окремо) відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають значні скороминущі наслідки. 
Обвинувачений ОСОБА_7 при з`ясуванні судом позиції щодо обвинувачення, зазначив, що вину визнає частково. При допиті надав показання, що дійсно вдарив потерпілого, оскільки він спровокував його, вдаривши, але умислу вбивати не мав. Конфлікт виник по роботі. Це було ввечері в серпні, коли він з сусідом приїхав на вокзал за шаурмою і вийшов з машини та лагодив підпущене колесо. ОСОБА_9 підійшов і почав конфлікт через роботу, а потім вдарив його. Він вдарив у відповідь. Викрутка була в руці, куди саме вдарив не пам`ятає. Крові не було, то була звичайна бійка, ніякого вбивства там не було. Вдарив потерпілого викруткою два рази, той не падав, від ударів падав лише він. Потім вони розійшлись і він з сусідом поїхали, а потерпілий залишався на вокзалі разом з іншими таксистами. Години через три приїхала поліція, сказали збиратися, поїхали до відділення поліції.
Дуже неприємно, жалкує про те, що сталося. Матеріальні збитки відшкодував потерпілому.
На запитання захисника, зазначив, що раніше працював на автобусі, а коли рейс закрили, таксував на автовокзалі. ОСОБА_10 не так давно почав працювати таксистом, їх колектив 10 чоловік прийняли його і все було нормально. Працювали по різному, як коли, день через день. Викрутку, якою наніс удар, використовував для полагодження колеса, золотника. Він в той день був вихідний, однак приїхав на вокзал за шаурмою. Не пам`ятає з якого приводу виник конфлікт, слово за слово, потерпілий з претензією запитав чого він приїхав, хоча вихідний. І перший потерпілий вдарив. Але, через те, що потерпілий вдарив його, було неприємно, почалася бійка. Конкретні удари не пам`ятає, коли наносив удар викруткою, то умислу вбивати потерпілого не було. В порівнянні з ним ОСОБА_9 більш сильний, бо він, і більший, і молодший. Мабуть наносив ці удари, захищаючись від ОСОБА_9 . Конфлікт припинили самі.
Потерпілий ОСОБА_4 суду надав пояснення, що в серпні минулого року, ввечері, приблизно після 21 години, перебував на платформі Центрального автовокзалу, балакав з іншими таксистами, підробляв. Пізніше під`їхав обвинувачений ОСОБА_11 і між ними виник конфлікт з приводу черговості роботи. Він спитав чого обвинувачений приїхав. У нього на той час був автомобіль Субару Форестер, а у обвинуваченого синя ОСОБА_12 . Спочатку між ними розпочалась словесна перепалка, вони висловлювались на адресу одне одного нецензурною лайкою, що потім переросла в бійку. ОСОБА_7 його оскорбив, принизив, на що він вдарив обвинуваченого перший. Скільки ударів нанесли один одному, не пам`ятає, приблизно по 2-3 удари. Присутній при цьому був його знайомий ОСОБА_13 , прізвище якого не знає. Обвинувачений також був зі своїм знайомим. Сторонні люди знаходились приблизно на відстані 2-3 метри. Не може точно сказати чи дралися тільки руками, чи було ще щось, бо відтягнув його ОСОБА_13 . Чи було щось в руках обвинуваченого не пам`ятає. Ніякого предмету в руці обвинуваченого не бачив, також не бачив щоб він спричиняв ушкодження якимось предметом. Спочатку вони билися кулаками, а потім був такий удар з боку обвинуваченого чимось, що він смутно пам`ятає. Після бійки крові та синців одразу не було. Вже в лікарні лікар сказав, що у нього пробито легеню, тому поставили катетер через який він дихав. Його знайомий ОСОБА_13 розповідав, що після бійки він сів на багажник і чекав на швидку допомогу. Під час допиту під час досудового слідства та слідчого експерименту він все показував як і було, краще на той момент пам`ятав події, бо пройшов майже рік. ОСОБА_14 був сильний під рукою.
Вважає доцільним призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з обмеженням волі. Обвинувачений компенсував моральну шкоду в розмірі 200 000 в повному обсязі, від позовних вимог він відмовився. 
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надав показання, що знайомий з потерпілим та обвинуваченим, дружили, працювали. Конфлікт був рік тому, ввечері. Він працював, приїхав на вокзал зарядити свій автомобіль. Його машина перебувала приблизно в 30 метрах від конфлікту. Вийти з машини його побудило те, що конфлікт був між його знайомими, які кричали, штовхались. Початку конфлікту не бачив, був присутній вже наприкінці, підійшов до обвинуваченого, тримав його за руку, намагаючись зупинити конфлікт, заспокоїти його, бо ОСОБА_11 кидався на ОСОБА_16 . Спричинення ударів потерпілому або один одному не бачив. Ще там були хлопці на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , прізвищ їх не знає. В руках він ні у кого нічого не бачив, одежа начебто не була зіпсована, точно не пам`ятає. Коли обвинувачений відійшов в інший бік вокзалу та потім поїхав, він залишився з ОСОБА_16 , конфлікту вже не було, поліцію викликали. Допитували його відразу, слідчому казав те, що бачив.
Свідок ОСОБА_18 надав показання, що  ОСОБА_19 його знайомий, потерпілого ОСОБА_16 , знає, прізвища його не знає. В той момент він просто був поруч, бачив потасовку на платформі автовокзалу, дату не пам`ятає. ОСОБА_19 билися з ОСОБА_20 . Йому здалося, що бійку спровокував ОСОБА_9 , чому так думає, пояснити не може. Били один одного, хто і в якій послідовності сказати не може. 
Бачив, що ОСОБА_19 бив ОСОБА_9 рукою. ОСОБА_9 його теж бив. Закінчилась бійка тим, що ОСОБА_21 їх розборонив, а він сів в машину і поїхав по справах. Сліди крові не бачив ні у кого, бо знаходився на іншому кінці платформи метрів за 10-15 приблизно. Не пам`ятає чи був в руках обвинуваченого якийсь предмет, стверджувати не буде. Поїхав звідти мабуть ще до закінчення конфлікту. Ця платформа на першому поверсі автовокзалу. В конфлікті брали участь лише ОСОБА_22 і ОСОБА_9 . Поруч з ними, коли вони наносили удари нікого не було, тільки втрутився ОСОБА_13 , який розбороняв. 
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання, що  знає і ОСОБА_22 , і потерпілого не близько, просто їх ім`я та хто вони. Приблизно 1,5 роки тому між ними був конфлікт влітку, на центральному автовокзалі, темний час доби. Він стояв зі своїм знайомим ОСОБА_17 , метрів в десяти, пив каву і побачив конфлікт, спочатку словесний, а потім бійку. Спровокував конфлікт ніби ОСОБА_23 так розповідали. Перепелиця в цей час щось ремонтував з викруткою під капотом, потерпілий почав на нього кричав, а ОСОБА_22 почав відмахуватись від нього. Побачив лише вже саму бійку і намагався розняти їх. Була колотнеча між ними, щоб хтось когось бив – не бачив. Вони обидва махали кулаками. Коли підбіг рознімати їх, то ОСОБА_22 віддав викрутку і сказав «на забери», він схватив його і почав відтягувати. Після того як він його відтягнув, бійка закінчилась. В конфлікт вмішався тільки він.
Кров ні у кого не бачив, ніс ні у кого не розбитий, викрутка не в крові, тримав її в руках. Єдине що ОСОБА_23 сказав, це те, що у нього якась подряпина на груді була, що підпекала. На це одразу уваги ніхто не звернув. Він після цього ще стояв, посміхався, пив каву, курив. Бачив цю подряпину, просто як точка подряпана, нічого страшного там не було і щоб він погано себе почував такого теж не було. Подумати не могли, що там буде щось кримінальне.
Щоб ОСОБА_22 бив ОСОБА_9 такого не бачив, там була обоюдна бійка. Вони обидва махали кулаками. Він підійшов, сказав їм «хлопці заспокойтеся», ОСОБА_11 віддав викрутку, і в цей час він почав його придержувати. Поліцейські допитували, все їм розповідав як було. Звичайно краще на той момент пам`ятав обставини, що вони писали, не читав, зараз давав правдиві показання. Куди подів викрутку, не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_24 надав показання, що після роботи йшов додому і зустрів свого знайомого ОСОБА_25 . Він сказав що зробив автівку і запропонував пригостити шаурмою та кавою. Він погодився, приїхали на автовокзал за шаурмою. В цей момент виявилось, що у нього щось трапилося з колесом, тож вийшов з машини і почав ремонтувати його. В цей час підійшов потерпілий ОСОБА_26 , свідок його знає, бо колись він працював разом, прорабом. Побачив, що потерпілий наніс удар ОСОБА_27 . Спочатку підійшов, розмовляв з ним, а потім наніс удар. Перепелиця впав. Він вийшов і почав з`ясовувати що сталося, і тоді вже зав`язалась бійка. В кінці бійки ОСОБА_22 віддав викрутку комусь з таксистів. 
Події були в серпні, шостого, півтора роки тому. Свідок бачив, що удари наносились руками, ударів викруткою не бачив. Після події, він вибачався перед ОСОБА_23 , з ним все було добре, після чого вони з Перепелицею поїхали. Слідчі його допитували на досудовому слідстві, давили на нього. Причину виникнення конфлікту не знає, але вийшов з машини, коли Перепелиця ліг. На уточнюючі питання суду, зазначив, що ОСОБА_22 підняв викрутку і віддав її комусь з таксистів.
Інші свідки для допиту учасниками не заявлялись.
Судом досліджено представлені прокурором письмові докази, зібрані під час досудового розслідування:
матеріали кримінального провадження прокурора (т.2)
- витяг з ЄРДР №12025042110002503 від 06.08.2024 за ч.1 ст. 115 КК України, про реєстрацію повідомлення ОСОБА_4 про замах на його вбивство шляхом нанесення проникаючого поранення з лівої сторони грудної клітини (т.2, а.с.1);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.08.2024 від ОСОБА_4 (зареєстровано ІПНПУ № НОМЕР_1 Дніпровське РУП) (т.2 а.с. 8);
- протокол огляду місця події від 06.08.2024 з фототаблицею, згідно з яким в приміщенні лікарні №16 ДМР оглянуто та вилучено добровільно видану ОСОБА_4 співробітникам поліції футболку сірого кольору, що має пошкодження у виді порізу та речовину бурого кольору (т.2 а.с. 17-19);
- протокол огляду місця події від 07.08.2024 з фототаблицею відкритої ділянки місцевості за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова,10 в`їзд на автовокзал за участю ОСОБА_15 , відповідно до якого останній вказав на місце, де відбувалась бійка, під час якої ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження, зафіксовано місце вчинення правопорушення, розміщення холодильника, кафе (т.2 а.с. 24-27);
- протокол огляду від 07.08.2024 з ілюстративною таблицею за адресою: АДРЕСА_2 з письмового дозволу ОСОБА_28 автомобіля Субару золотистого кольору НОМЕР_2 та вилучення викрутки (заточки) з рукояткою жовто-чорного кольору з надписом "incco" з багажника автомобіля, кінець якої гостро заточений та має сліди речовини бурого кольору, з рукоятки зроблено змив на 1 марлевий тампон та контроль марлі (т.2 а.с. 29-34);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.08.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_29 на фото під №3 впізнав чоловіка, який 06.08.2024 о 22 год. біля приміщення автовокзалу за адресою: АДРЕСА_2 наніс два удари кулаком правої руки та обхопив ззаду рукою за шию ОСОБА_30 (т.2 а.с.45-47);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.08.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_29 на фото під №2 впізнав чоловіка, який 06.08.2024 о 22 год., знаходячись біля кіосків приміщення автовокзалу за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10 наніс удар в область шиї ОСОБА_31 , а потім удар предметом схожим на викрутку останнім в ліву частину тулубу (т.2 а.с.48-50);
- висновок експерта №2402е від 08.08.2024, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: два садна слизової верхньої та нижньої губи зліва, що спричинені від дії не менш одного удару тупого твердого предмету, в термін, на який вказує потерпілий, тобто 06.08.2024 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Характер та локалізація встановлених тілесних ушкоджень виключає можливість їх виникнення внаслідок самостійного падіння з висоті власного зросту на рівне тверде покриття (т.2 а.с.68-69);
-протокол отримання зразків для експертизи від 07.08.2024 у ОСОБА_7 (відбитки пальців та долонь рук) (т.2 а.с.71);
-протокол отримання зразків для експертизи від 07.08.2024 у ОСОБА_7 (слини) (т.2 а.с.73);
- протокол огляду від 07.08.2024, згідно з яким ОСОБА_32 добровільно надано запис з відеокамер, розташованих на пероні прибуття по вул. Курчатова, 10 в м. Дніпро, а саме, відеозапис за період часу 21.40 06.08.2024 по 22.30 06.08.2024 на флешносії (т.2 а.с. 86-87);
- протокол огляду від 08.08.2024 флеш накопичувача з відеофайлами з камер відеоспостереження, що розташовані на центральному автовокзалі м. Дніпро, в період часу 21.40 год. 06.08.2024 по 22.30 год. 06.08.2024, що переглянуто в судовому засіданні (т.2 а.с. 88-83);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 21.08.2024 до амбулаторної карти ОСОБА_4 (т.2 а.с. 120-121);
- висновок експерта №2731е від 04.09.2024, згідно з яким за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, яке розпочинається раною по передньо-пахвовій лінії (на відстані 129 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 17см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде зліва на право та спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів грудної клітини та проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього пневмотораксу;
- поверхневої різаної рани або глибокого садна на зовнішній поверхні лівого плеча на межі верхньої та середньої третини;
- поверхневої різаної рани або глибокого садна на грудній клітині зліва по середньо-пахвовій лінії в проекції 4-го міжреберного проміжку.
За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-й, "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від
17.01.1995р. №6.
Тілесні ушкодження у вигляді: поверхневих різаних ран або глибоких саден лівого плеча та грудної клітини зліва (як кожне окремо) відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкоджене ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, спричинено від механічної дії твердого предмету, який володів колючими властивостями, що діяв в область грудної клітини зліва у напрямку зліва на право та спереду назад, яким могла бути і викрутка або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером поранення, наявністю та напрямком раннього каналу.
Тілесні ушкодження у вигляді: поверхневих різаних ран або глибоких саден лівого плеча та грудної клітини зліва, спричинені від механічної дії твердого предмету (предметів) з обмеженою ріжучою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і викрутка, лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отриманні не задовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР», тобто в термін на який вказує обстежений та вказано слідчим у постанові.
Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкоджене ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, спричинено від механічної дії твердого предмету, який володів колючими властивостями, що діяв в область грудної клітини зліва у напрямку зліва на право та спереду назад, яким могла бути і викрутка або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером поранення, наявністю та напрямком раньового каналу
Тілесні ушкодження у вигляді: поверхневих різаних ран або глибоких саден лівого плеча та грудної клітини зліва, спричинені від механічної дії твердого предмету (предметів) з обмеженою ріжучою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і викрутка, лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.
По наслідкам загоєння тілесних ушкоджень, у вигляді рубці, конкретно встановити характерологічні особливості травмуючого предмету (форму, розмір масу та інші характерні особливості) не можливо, у зв?язку з відсутністю судово-медичних експертних даних. 
Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкоджене ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, спричинено від механічної дії твердого предмету, який володів колючими властивостями, що діяв в область грудної клітини зліва у напрямку зліва на право та спереду назад, яким могла бути і викрутка або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером поранення, наявністю та напрямком раньового каналу.
Тілесні ушкодження у вигляді: поверхневих різаних ран або глибоких саден лівого плеча та грудної клітини зліва, спричинені від механічної дії твердого предмету (предметів) з обмеженою ріжучою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і викрутка, лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.
Виявлені у нього тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу, послідовність нанесення яких встановити не можливо, у зв?язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані не задовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР», тобто в термін, на який вказує обстежений та вказано слідчим у постанові.
Будь-яких судово-медичних даних за різночасовий термін отримання тілесних ушкоджень не виявлено.
Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 2-х механічних дій.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту (т.2 а.с.125-128);
-протокол отримання зразків для експертизи від 16.08.2024 у ОСОБА_4 (слини) (т.2 а.с.134);
- протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 від 26.08.2024 з фототаблицею, згідно з яким потерпілий зазначив на статисті про спричинення йому заточкою трьох ударів: один - в плечову частину лівої руки (сковзнутий), інший в область ребер з лівого боку та третій в область ребер з лівого боку, а також зазначив, про нанесення не менше 10 ударів в область голови кулаками (брів, ніс) (т.2 а.с. 141-145);
- висновок експерта №2731е від 04.09.2024, відповідно до якого за даними наданої медичної документації та при огляді у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, яке розпочинається раною по передньо-пахвовій лінії (на відстані 129см вгору від підошовної поверхні стоп та на 17см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде зліва на право та спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів грудної клітини та проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього пневмотораксу;
- поверхневої різаної рани або глибокого садна на зовнішній поверхні лівого плеча на межі верхньої та середньої третини;
- поверхневої різаної рани або глибокого садна на грудній клітині зліва по середньо-пахвовій лінії в проекції 4-го міжреберного проміжку.
Оцінка свідчень потерпілих, обвинувачених, свідків та інших осіб, щодо умов та обставин отримання тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів.
Локалізація та характер виявлених у гр. ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту за його участі (т.2 а.с. 149-150);
- висновок експерта №2736е від 04.09.2024, згідно з яким за даними наданої медичної документації та при огляді у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колотого поранення грудної клітини зліва, яке розпочинається раною по передньо-пахвовій лінії (на відстані 129см вгору від підошовної поверхні стоп та на 17см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде зліва на право та спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів грудної клітини та проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього пневмотораксу;
- поверхневої різаної рани або глибокого садна на зовнішній поверхні лівого плеча на межі верхньої та середньої третини;
- поверхневої різаної рани або глибокого садна на грудній клітині зліва по середньо-пахвовій лінії в проекції 4-го міжреберного проміжку.
Оцінка свідчень потерпілих, обвинувачених, свідків та інших осіб, щодо умов та обставин отримання тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів.
Локалізація та характер виявлених у гр. ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в області грудної клітини зліва, механізм їх спричинення, встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Оцінка свідчень потерпілих, обвинувачених, свідків та інших осіб, щодо умов та обставин отримання тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів.
Локалізація та характер виявлених у гр. ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в області грудної клітини зліва, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує свідок ОСОБА_29 в ході проведення слідчого експерименту за його участі (т.2 а.с. 154-155);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 07.08.2024 з відеозаписом, яким продемонстровано заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (т.2 а.с. 156-159);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_29 від 07.08.2024 з відеозаписом, яким продемонстровано заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (т.2 а.с. 160-163);
- висновок судово-психіатричного експерта №567-к від 22.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_7 у період інкримінованого йому діяння будь-який психічний розлад не виявляв і в даний час не виявляє. У період інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.171-173).
Суд критично оцінює показання і потерпілого і допитаних свідків, які явно і очевидно намагаються допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності або зменшити її. Відтак, вони переважно посилаються на сплив строку з моменту подій, погану пам`ять, тощо, хоча в ході слідчих експериментів під час досудового розслідування жодних зауважень не висловлювалось, учасники самостійно, активно відтворювала події, в тому числі, і шляхом демонстрації.
Один із свідків, залучених до провадження, взагалі є активним учасником подій.
Разом з тим, доказом, на якому об`єктивно зафіксовано частину подій вечора правопорушення є відеозапис з камер відеоспостереження автовокзалу. З перегляду відеозапису вбачається, як дві особи наступають на потерпілого, штовхаючи, замахуючись та, спричиняючи удари в область голови та тулуба, заподіяння чітких ударів з викруткою в руці ОСОБА_7 , втручання сторонніх осіб з метою припинення правопорушення.
Суд, аналізуючи вищезазначені докази, вважає, що вони є належними, допустимими та достовірними, взаємопов`язаними, такими, що узгоджуються між собою, підтверджують фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження, а їх сукупність є достатньою для висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, доведена під час судового розгляду поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд доходить висновку, що діяння обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковане за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як не закінчений замах на умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Суд також вважає встановленою дату вчинення злочину - 06.08.2024, що вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення, зареєстроване повідомлення вже о 22.50 год., довідкою про спричинені тілесні ушкодження, протокол огляду місця події, який проведено в період з 23.45 год. до 23.55 год. 06.08.2024 та відеозаписом з камер відеоспостереження (т.2 а.с.8,11,17).
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року в справі № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, офіційно не працював, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував, має матір 1953 року народження, перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризуються позитивно (т.1 а.с.78, т.3 а.с. 102, 103, 14,).
Обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому.
Верховний суд в Постанові від 05.08.2020 справа № 334/5670/18 зауважив, що незгода засудженого з кваліфікацією його дій є правом особи та не впливає на щирість розкаяння, осуд своєї поведінки та відчуття жалю щодо вчинених протиправних дій.
В постанові від 25.01.2025 справа № 341/390/23 Верховним судом роз`яснено, що щире каяття, враховуючи системне тлумачення законодавства та судову практику, характеризує ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, яке проявляється у тому, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, щиро жалкує про вчинене, бажає виправити ситуацію, яка склалася та готова нести відповідальність за вчинене. 
На переконання суду щире каяття, як обставина, що пом`якшує покарання, передусім ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності понести кримінальну відповідальність.
Відтак, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування спричиненого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Лінія захисту в судових дебатах побудована на запереченні правильності кваліфікації діяння обвинуваченого, зазначив, про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
Відповідно до вимог частин 1 - 3 статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії судам необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання завдати шкоду потерпілому, розправитися, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах (Постанови Верховного Суду від 10.09.2020 №573/1717/18 та у справі №643/20796/21 від 29.07.2024).
Також Верховний Суд виснував (Постанова Верховного Суду від 14.12.2021 526/2178/20), що стан необхідної оборони виключається у разі обопільного застосування помірного фізичного насильства (висловлювання в образливій формі, вимагання грошей, прояви агресії тощо) як з боку потерпілого, так і з боку обвинуваченого під час конфлікту між ними та за відсутності одностороннього посягання (побиття чи нанесення ударів) з боку потерпілого.
Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Суд вважає встановленими обставинами, що між обвинуваченим та потерпілим відбувався конфлікт, в якому помірне фізичне насильство застосовувалось обопільно, а не було однобічним побиттям чи нанесенням ударів потерпілим. Враховуючи взаємовідносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які почали сваритися, спосіб та знаряддя заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень (викрутка), їх кількість (не менше двох), тобто одного удару не було достатньо для реалізації умислу ОСОБА_7 , активність та наступ ОСОБА_7 , характер та локалізацію, спрямованість поранень у місце розташування життєвоважливих органів потерпілого, подальші дії та поведінку ОСОБА_7 , які не були пов`язані навіть зі спробою надати допомогу потерпілому або з`ясувати його стан.
Суд також враховує характер, послідовність, рішучість дій обвинуваченого, який умисно, з достатньою силою завдав два удари викруткою; знаряддя злочину – викрутка; локалізацію поранення та механізм його спричинення, а саме нанесення ударів в область життєво важливих органів, припинення правопорушення втручанням інших осіб. 
Вказані обставини спростовують версію захисту обвинуваченого щодо вчинення дій в умовах необхідної оборони, навіть за наявності встановлених обставин спричинення обвинуваченому з боку ОСОБА_4 двох саден слизової верхньої та нижньої губи зліва.
Обвинувачений зазначив, що не мав умислу на вбивство потерпілого, а захищався від дій останнього. 
Верховний Суд в постанові від 28.02.2024 №401/268/21 вказав, що кримінальне право не вимагає, щоб особа усвідомлювала причинний зв`язок у всіх деталях і особливостях, достатньо щоб особа усвідомлювала розвиток причинного зв`язку в загальних рисах, і неточність в деталях не має впливу на кримінальну відповідальність.
Необхідний причинний зв`язок відображає закономірності розвитку об`єктивного світу, де причина сама в собі містить реальну можливість настання відповідного наслідку. За таких обставин суб`єкт здатен передбачати розвиток природного перебігу подій як закономірних явищ. 
Ознаки суб`єктивної сторони й особливості психічного ставлення винуватої особи встановлюються судами з урахуванням особливостей вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, за встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, на підставі доказів, зібраних у порядку, передбаченому КПК, та оцінених відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. При встановленні форми та виду вини, суд у кожному конкретному випадку виходить з аналізу всіх зібраних у справі доказів і сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховує характер і спосіб його вчинення, інтенсивність і спрямованість протиправного впливу, кількість і локалізацію на тілі потерпілої особи тілесних ушкоджень, причини припинення протиправних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки тощо.
Захисник просив застосувати ст. 75 КК України при засудженні за ст. 124 КК України. Звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) може застосовуватися у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засудженого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства (Постанова Верховного Суду від 10.08.2021 справа №235/689/20).
Водночас, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує конкретні обставини кримінального провадження.
Позицію потерпілого під час розгляду провадження в суді, де він повідомив, що обвинувачений відшкодував спричинену шкоду, вважав можливим не застосовувати покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд бере до уваги в сукупності з усіма обставинами кримінального провадження в контексті їх достатності до висновку про необхідність досягнення мети покарання, визначеної приписами статей 50, 65 КК. Наведене узгоджується з правозастосовними позиціями Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27 вересня 2023 року у справі № 694/954/21 (провадження №51-3504км23).
Відповідно до статей 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.
Разом з тим, на переконання суду, обвинувачений обрав спосіб вирішення конфлікту такий, на який жодна особа не має права, спричинення небезпечних для життя тілесних ушкоджень, не може виправдати мету з`ясування відносин. Натомість, саме свідчить про неможливість обвинуваченим коректувати свою поведінку, свідчить про існування у обвинуваченого проблеми контролю над поведінкою, що може бути виправлено шляхом застосування покарання.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.
На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, що захищаються та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
До початку судового розгляду потерпілим подано цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в розмірі 1 020 000 грн., що надійшов до суду разом з обвинувальним актом. Разом з тим, 28.07.2025 від потерпілого надійшла заява про відмову від цивільного позову, у зв`язку з добровільним відшкодуванням сестрою обвинуваченого ( ОСОБА_33 ) шкоди в розмірі 5000 доларів США, що відповідало 208 300 грн. На підтвердження заяви представлено суду письмову угоду від 28.07.2025. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Ухвалою суду від 28.07.2025 відмова цивільного позивача ОСОБА_4 прийнята судом, провадження за цивільним позовом закрито (т.1 а.с. 12-21,176-181,186)
Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
ОСОБА_7 затриманий 07.08.2024 о 01.30 год. Під час затримання в ході обшуку у ОСОБА_7 вилучено: мобільний телефон марки «Nokia» imeil: НОМЕР_3 imei2: НОМЕР_4 разом з сім карткою НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , запаковано до спецпакету WAR1335416, зв`язка ключів з білого металу (3 шт.), ключ від автомобіля «Honda», запаковано до спецпакету PSP1141091, футболка сірого кольору, одягнена на ОСОБА_7 , запакована до паперового пакету(т.2 а.с.56-57). Ухвалою слідчого судді від 08.08.2024 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави (т.2 а.с.114). Відтак, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Оскільки обвинуваченому обирається покарання у виді позбавлення волі, підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає і вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу набрання вироком законної сили. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 07 серпня 2024 року до набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази:
- футболку зі слідами РБК та слідом проколу в паперовому конверті (квитанція №719),
- викрутку, змиви з рук ОСОБА_7 в 3 паперових конвертах, що зберігається в камері зберігання речових доказів Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, знищити (т.2 а.с.22-23,63);
- ключ від автомобіля та зв`язку ключів в спеціальному пакеті PSP1141091, мобільний телефон Hokia в спеціальному пакеті WAR1335416 що зберігається в камері зберігання речових доказів Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, повернути ОСОБА_7 (т.2 а.с. 57,63).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. 

Суддя ОСОБА_1