ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 52-47-40, inbox@cv.arbitr.gov.ua

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року 	Справа № 926/2853/25	

За позовом Приватного акціонерного товариства “Чернівецький завод “Індустрія” 

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Альмасен Інвест”

про визнання недійсними договорів та витребування майна

Суддя Проскурняк О.Г.
Секретар судового засідання Гончар А.Ю.

Представники сторін: 
Від позивача – адвокат Гінінгер А.З.
Від відповідача (в режимі ВКЗ) – адвокат Стеценко Т.М. 

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство “Чернівецький завод “Індустрія” звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Альмасен Інвест” про визнання недійсними договорів та витребування майна.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2025 року, судову справу № 926/2853/25 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 16 лютого 2026 року позов задоволено (повний текст виготовлено – 18 лютого 2025 року).
Представниками сторін до закінчення судових дебатів заявлено письмові клопотання про розподіл судових витрат, в яких представник позивача просив стягнути 80 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 115 000,00 грн витрат на проведення судової експертизи, а представник відповідача просив стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 239 482,40 грн . 
При цьому, в рішенні суду від 16 лютого 2026 року судом не вирішено питання про розподіл зазначених вище судових витрат.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19 лютого 2026 року розгляд клопотання представників сторін про розподіл судових витрат призначено в судовому засіданні на 02 березня 2026 року.
Адвокат позивача у судовому засіданні 02 березня 2026 року підтримав подані заяви про розподіл судових витрат та просив її задовольнити. 
Крім цього, адвокат позивача підтримав свої письмові заперечення щодо клопотання відповідача про розподіл судових витрат.
Адвокат відповідача в судовому засіданні 02 березня 2026 року підтримав своє клопотання про розподіл судових витрат та просив його задовольнити. Також представник заперечував щодо задоволення клопотання позивача, вважає розмір заявлених судових витрат не обґрунтованими та надмірними.
Розглянувши клопотання представників сторін про розподіл судових витрат, заперечення сторін, надані розрахунки та документи, дослідивши та оцінивши матеріали справи суд

В С Т А Н О В И В:

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За нормативними приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу сторін, суд вказує наступне.
Так, 18 серпня 2025 року між адвокатом Гінінгером Анатолієм Залмановичем (далі – Адвокат) та Приватним акціонерним товариством “Чернівецький завод “Індсутрія” (далі – Клієнт) укладено Договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1 Договору, Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі діяльності Клієнта в порядку та на умовах визначених цим Договором.
Згідно пункту 2.4. Договору, Клієнт надає Адвокату повноваження діяти від його імені з усіма правами наданими позивачу, апелянту, особі що подає скаргу, іншій особі у справі про визнання недійсними правочинів, укладених 19 вересня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Альмасен Інвест” щодо купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріально посвідчених за реєстраційними номерами № 1415-1424, на загальну договірну вартість 908 000,00 грн. 
Гонорар за представництво інтересів Клієнта у справі, передбаченій цим пунктом, є твердим (фіксованим) та складає 80 000 (вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) грн. за представництво інтересів в одній справі в одній інстанції (першій або апеляційній або касаційній) як на стадії розгляду справи так і на стадії судового контролю, виконання судового рішення.
28 листопада 2025 року між Сторонами підписано Акт № 01/25-1 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги).
Підписання зазначеного акту, сторонами погоджено, що Адвокат надав, а Клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до Договору та вартість робіт становить тверду грошову суму 80 000,00 грн. 
Крім цього, в даному акті детально зазначено опис наданих Адвокатом послуг та час, витрачений на виконання відповідних робіт.
За обставинами справи, докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані адвокатом позивача до суду в межах передбаченого законом строку.
Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник відповідача скористався своїм правом та звернувся до суду із клопотанням про зменшення витрат на професійну правову допомогу, в якому зазначив, що адвокат позивача готував такі саме процесуальні документи по справі № 926/2855/25, за позовом цього ж позивача, з таким самим предметом позову.
Крім того, адвокат відповідача вказує про надмірно завищено кількість наданих послуг по підготовці заяви про забезпечення позову.
Так, представник відповідача заперечує заявлений позивачем розмір витрат у сумі 80 000,00 грн., вважає його неспівмірним до предмету спору у цій справі та просить зменшити розмір судових витрат позивача до 1 000,00 грн.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у свої постанові від 06.03.2019 по справі 922/1163/18 вказав, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”.
Аналізуючи заявлені сторонами до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги статтю 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладене у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на об`ємність доказів по справі, складністю справи та її значенням для сторін, суд дійшов висновку задовольнити клопотання позивача про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Альмасен Інвест” на користь Приватного акціонерного товариства “Чернівецький завод “Індустрія” витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 80 000,00 грн.
В той же час, адвокатом відповідача у своєму клопотанні від 08 лютого 2026 року також заявлено про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 239 482,40 грн.
Розглянувши клопотання адвоката відповідача, з огляду на те, що рішенням суду від 16 лютого 2026 року позов задоволено в повному обсязі, враховуючи приписи частини 4 статті 129 ГПК України, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 239 482,40 грн.
Щодо розподілу витрат на проведення судової експертизи, суд вказує наступне.
Згідно частини 3 статті 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
Так, 30 вересня 2025 року між Приватним акціонерним товариством “Чернівецький завод “Індустрія” (далі – Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Хомутовським Миколою Вікторовичем (далі – Виконавець) укладено Договір № 30/09-2025 на виконання робіт з проведення експертизи (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору, у відповідності до запиту від Замовника про проведення експертизи, Виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати послугу з проведення експертизи та надати відповідь на питання викладені в запиті (заяві) та за результатами проведеної експертизи оформити і надати Замовнику Висновок експерта (-ів) (надалі – Послуга), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Послугу у строки та на умовах викладених даним Договором. 
Згідно пункту 2.1. Договору, вартість проведення робіт, вказаних в п. 1.1. цього Договору, визначається в розмірі 115 000,00 (сто п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн.
Пунктом 6.4. Договору, передання-прийняття послуги здійснюється за місцезнаходженням Виконавця, або іншою адресою, яка вказана Замовником шляхом підписання Акта приймання-передачі Послуг.
Відповідно до пункту 6.7. Договору, послуги вважаються переданими Виконавцем та прийняті Замовником з моменту підписання Сторонами Акта приймання-передачі висновку або протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня направлення Акта приймання-передачі висновку на адресу Замовника.
22 жовтня 2025 року між Сторонами підписано Акт здачі-приймання про надання послуг згідно договору №30/09-2025 від 30 вересня 2025 року., в якому погоджено, що робота виконана в повному обсязі.
Позивачем сплачено 115 000,00 грн за проведення експертизи за Договором, що підтверджується платіжними інструкціями № 1 від 02 жовтня 2025 року та № 17 від 22 жовтня 2025 року.
Адвокат відповідача у своєму клопотанні від 05 січня 2026 року просив відмовити у стягнені витрат на проведення експертизи, у зв`язку із тим що у справі не було ухвалено жодного судового рішення про проведення судової експертизи, а так на його думку, це не відноситься до судових витрат.
Крім цього, представник відповідача вказує, що договір укладався з ФОП Хомутовським М.В., на користь останнього сплачувались кошти, а висновок експерта складений судовим експертом Свістуновим І.С.
Суд оцінює дані доводи відповідача критично, оскільки у висновку експерта № 2235/10-25 міститься посилання на Договір № 30/09-2025 на виконання робіт з проведення експертизи від 30 вересня 2025 року.
Згідно частини 1 статті 1 Закону України “Про судову експертизу”, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. 
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина 1 статті 71 цього Закону).
Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/4126/22 від 22 листопада 2023 року.
Так, оскільки висновок експерта № С2235/10-25 від 22 жовтня 2026 року, виготовлений судом експертом Свістуновим Ігорем Сергійовичем був врахований судом при винесенні рішення від 16 лютого 2026 року, суд вважає, що понесені позивачем витрати на проведення експертизи підлягають відшкодуванню.
В той же час, дослідивши висновок експерта № С2235/10-25 від 22 жовтня 2026 року, судом встановлено, що об`єктами експертизи були 17 приміщень, в тому числі і 7 приміщень, які не стосуються предмету спору в даній справі, а саме: 
- трансформаторна (літ. “Ц”) загальною площею 65,0 кв. м. за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Севастопольська, 38-У;
- ланцюговий цех (літ. “Г”) загальною площею 205,4 кв. м. за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Севастопольська, 38-В;
- ланцюговий цех (літ. “Д”) загальною площею 450,0 кв. м. за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Севастопольська, 38-В;
- ланцюговий цех (літ. “Е”) загальною площею 163,1 кв. м. за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Севастопольська, 38-Г;
- гараж (літ. “Ф-Ф”) загальною площею 127,8 кв. м. за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Севастопольська, 38-Т;
- травильний цех (літ. “З”) загальною площею 392,6 кв. м. за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Севастопольська, 38-Е;
- дротяна дільниця (літ. “І”) загальною площею 528,0 кв. м. за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Севастопольська, 38-Е.
З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку стягнути понесені позивачем витрати на проведення експертизи пропорційно кількості приміщень, які були об`єктом дослідження та стосуються предмету спору саме в даній справі. Вартість дослідження одного приміщення становить 6 764,71 грн (115 000 грн / 17).
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку задовольнити частково клопотання позивача про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на проведення судової експертизи та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Альмасен Інвест” на користь Приватного акціонерного товариства “Чернівецький завод “Індустрія” витрати на проведення експертизи у сумі 67 647,10 грн.
Керуючись статтями 19, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Клопотання представника позивача про розподіл судових витрат – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Альмасен Інвест” (58008, м.Чернівці, вул.Севастопольська, 38-С, код ЄДРПОУ 45582700) на користь Приватного акціонерного товариства “Чернівецький завод “Індустрія” (58000, м.Чернівці, вул.Севастопольська, 38, код ЄДРПОУ 00191299) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 80 000,00 грн. та витрати на проведення експертизи у сумі 67 647,10 грн.
3. Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на проведення експертизи в сумі 47 352,90 грн.
4. Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат.

Повний текст рішення складено та підписано – 03 березня 2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк