ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
11 лютого 2026 року 	Справа № 280/10113/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
17.11.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі – позивач) до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 (надалі – відповідач), в якій позивач просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ):
- щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн., передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р. за період з 11.03.2022 року по 11.04.2025;
- невиплати індексації грошового забезпечення за увесь період проходження служби з 02.06.2015 по 11.04.2025;
- незаконного утримання військового збору за період з 24.03.2023 по 11.04.2025.
3. Зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_3 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ):
- щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн., передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р. за період з 11.03.2022 року по 11.04.2025;
- індексації грошового забезпечення за увесь період проходження служби з 02.06.2015 по 11.04.2025;
- компенсації (повернення) утриманого військового збору за період з 24.03.2023 по 11.04.2025.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за період з 02.06.2015 по 11.04.2025 не виплачена індексація грошового забезпечення в повному обсязі. Зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а її проведення у зв`язку зі зростанням споживчих цін є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того, зазначає, що позивачу не була виплачена щомісячна додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., передбачена Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 11.03.2022 року по 11.04.2025 року, а також виплата грошового забезпечення за період з 24.03.2023 по 11.04.2025 здійснена з утриманням військового збору у розмірі 1,5%. Просить позов задовольнити.
Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що в межах спірних правовідносин діяв правомірно. Крім того, зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду.
Ухвалою суду від 24.11.2025 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви, зокрема подано до суду заяву відповідно до якої позивач просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновити строк звернення до суду.
Дослідивши заяву позивача, суд зазначає, що спірні правовідносини частково виникли у період дії редакції КЗпП України до 19.07.2022. Крім того, враховуючи запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану, а також те що позивачем одразу після звільнення з військової служби вчинялися активні дії щодо захисту своїх порушених прав (вживав заходи для отримання документів, одразу після звільнення зі служби звернувся до адвоката, подав адвокатський запит, очікував відповіді у строки передбачені законом, та додатково подав дві скарги на бездіяльність посадових осіб), суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із зазначеною позовною заявою та наявність підстав для його поновлення.
Ухвалою суду від 03.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Позивач з 02.06.2015 проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 квітня 2025 року № 226-ОС (додаток до відзиву на позовну заяву) позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення 11 квітня 2025 року.
Позивач зазначає, що під час проходження служби позивачу не була у повному обсязі виплачена індексація грошового забезпечення, не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, а також безпідставно утримувався військовий збір із доходів, отриманих у період безпосередньої участі у бойових діях, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Стосовно невиплати індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Щодо періоду з 02.06.2015 по 28.02.2018, суд зазначає наступне.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 року № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20.12.1991 року № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з Преамбулою до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII (далі - Закон від 03.07.1991 року № 1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до ст. 1 Закону від 03.07.1991 року № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону від 03.07.1991 року № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Положеннями статті 4 Закону від 03.07.1991 року № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до ст. 6 Закону від 03.07.1991 року № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Водночас в силу вимог ст. 18, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Оцінюючи підстави не нарахування та невиплати індексації позивачу колегія суддів зазначає, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 року у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 року у справі № 825/694/17 та від 23.10.2019 року у справі № 825/1832/17.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.
Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, в тому числі в період перебування позивача на службі (зокрема до 01.03.2018), що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.
Обставини справи дають змогу дійти висновку, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
Отже, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 02.06.2015 по 28.02.2018 є січень 2008 року.
Суд зазначає, що відсутність у відповідача фінансових ресурсів для покриття витрат з індексації грошового забезпечення, не може впливати на зміст та обсяг права позивача на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком відповідача.
Проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.
Крім цього, відсутність механізму виплати індексації за попередні періоди також не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.
З наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що відповідач у період з 02.06.2015 по 28.02.2018 (включно) не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення.
Тобто, позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення за період з 02.06.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). У зв`язку із чим позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 02.06.2015 по 28.02.2018 рік включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) підлягають задоволенню.
Щодо періоду з 01.03.2018 по 31.12.2022, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Пунктом четвертим цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Зазначена постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
Відтак, березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів (базовим місяцем) для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, враховуючи норми пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення у зв`язку з підвищенням посадового окладу позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення йому не нараховується.
Разом з тим, згідно із абзацом другим пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на вебсайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.
Оскільки березень 2018 року є базовим місяцем (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).
Отже, лише у жовтні 2018 року перевищено поріг індексації у 103%.
Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року опубліковані у листопаді 2018 року.
Враховуючи положення пункту 1-1 Порядку № 1078, індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018.
Враховуючи викладене, за період з 01.12.2018 року по 31.12.2022 відповідач був зобов`язаний нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 31.05.2022 по справі №400/4491/20, від 15.06.2022 у справі № 520/4061/21.
Відповідно до архівних відомостей позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за грудень 2018 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень – грудень 2020 року, січень – грудень 2021 року, січень – грудень 2022 року.
Обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації грошового забезпечення позивача за вищевказаний період був розрахований відповідачем невірно, позивачем не наведено.
Відповідач у відзиві на позов зазначає, що саме березень 2018 року є місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018. Проте, у зв`язку із тим, що індекс споживчих цін до листопада 2018 року не перевищував 103%, то за період з 01.03.2018 по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення позивача складає 0 грн. Індексація грошового забезпечення позивача почала нараховуватися і виплачуватися з грудня 2018 року про що свідчить особиста картка грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік (архівна відомість №3 з січня 2018 по грудень 2018).
Отже, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за грудень 2018 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень – грудень 2020 року, січень – грудень 2021 року, січень – грудень 2022 року, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову в цій частині.
Разом з цим, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність відомостей про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за січень- березень 2019 року, червень – жовтень 2019 року, і при цьому у відзиві не міститься жодних доводів щодо законності не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за вказані місяці, то суд зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за січень- березень 2019 року, червень – жовтень 2019 року, з урахуванням базового місяця березень 2018 року.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом даного спору є виключно нарахування та виплата основної суми індексації грошового забезпечення. Питання щодо нарахування та виплати "індексації-різниці" (передбаченої абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078) не входило до кола заявлених позовних вимог. Оскільки право на визначення обсягу вимог належить виключно позивачу, тому суд не розглядає зазначене питання.
Стосовно виплати індексації грошового забезпечення починаючи з січня 2023 року, суд зазначає таке.
Відповідно до абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (далі - Закон №2710-IX) зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII.
Суд звертає увагу, що вказана норма є чинною та не визнавалась неконституційною.
Отже, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.
Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, однак це не спростовує факту того, що на 2023 рік зупинено дію Закону №1282-XII приписами абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX від 03.11.2022, який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах у даній справі.
При цьому, оскільки дію Закону №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, який прийнятий на виконання вимог частини 2 статті 6 Закону №1282-XII, також не діє протягом 2023 року.
Таким чином, відсутнім є факт протиправних дій відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2023 по 31.12.2023, оскільки не проведення індексації грошового забезпечення позивача було вчинено відповідачем з урахуванням діючих норм законодавства.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суд від 28.06.2024 у справі №200/2319/23.
Стосовно індексації за 2024 рік, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.
У разі зростання посадового окладу (тарифної ставки) з січня 2024 року, сума індексації заробітної плати має визначатись з урахуванням положень пункту 5 Порядку № 1078, тобто значення індексу споживчих цін у січні приймається за 1 або 100 відсотків і для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 2024 року.
Отже, у разі зростання посадового окладу (тарифної ставки) з січня 2024 року, сума індексації заробітної плати має визначатись з урахуванням положень пункту 5 Порядку № 1078, тобто значення індексу споживчих цін у січні приймається за 1 або 100 відсотків і для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 2024 року.
У разі, якщо підвищення посадових окладів (тарифних ставок) у січні 2024 року не відбувається, то обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів здійснюється з січня 2024 року.
Право на індексацію грошових доходів настає, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації 103% (абзац другий пункту 1-1 Порядку № 1078).
Абзацом третім пункту 1-1 Порядку № 1078 визначено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстат і публікується в офіційних періодичних виданнях не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним.
Індекси споживчих цін опубліковані Держстатом в газеті «Урядовий кур`єр» за: - січень 100,4% (№ 31 від 13.02.2024); лютий 100,3% (№ 52 від 12.03.2024); березень 100,5% (№ 74 від 11.04.2024); квітень 100,2% (№ 98 від 14.05.2024); травень 100,6% (№ 119 від 12.06.2024); червень 102,2% (№ 141 від 12.07.2024).
Відповідно до пункту 11 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Ураховуючи те, що індекс споживчих цін за червень опублікований в газеті Урядовий кур`єр 12.07.2024, і наростаючим підсумком з січня по червень перевищив 103% (103,8% за посадами працівників, у яких посадові оклади підвищені з 1 січня 2024 року ((100,0% (місяць підвищення приймається 100%) х 100,3% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2%) і 104,3% за посадами, працівників і військовослужбовців, у яких не відбулося підвищення посадових окладів, згідно із Законом № 3460-ІХ обчислення індексу споживчих цін провадиться з 1 січня 2024 року (100,4% х 100,3% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2%)) індексація нараховується в серпні.
Отже, індексації в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) підлягають грошові доходи (заробітна плата, грошове забезпечення), починаючи з серпня 2024.
Згідно архівної відомості Військової частини НОМЕР_5 за 2024 рік, позивачу з серпня 2024 року по грудень 2024 року була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.
Обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації грошового забезпечення позивача за вищевказаний період був розрахований відповідачем невірно, позивачем не наведено. 
Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення за період з січня 2024 року по грудень 2024 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Стосовно індексації за 2025 рік, суд зазначає наступне.
Статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Отже, базовим місяцем для індексації доходів встановлено січень 2025 року. Індексація грошових доходів проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%.
Аналізуючи офіційні дані, що містяться у Зведеній таблиці індексів споживчих цін за період з 2010 по 2025 роки, можна дійти висновку, що у січні-червні 2025 року показник інфляції не досягнув рівня, необхідного для перевищення встановленого порога індексації у 103%.
За наведених обставин, підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2025 року по 11.04.2025 року відповідно до Порядку №1078 немає, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 11.03.2022 року по 11.04.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно з пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Згідно із Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась.
28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Відповідно до п.1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
На виконання вимог Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ №164-АГ від 31.03.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - наказ АДПСУ №164-АГ від 31.03.2022), який діяв до 31.07.2022.
Пунктом 1 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах охорони державного
кордону виплачувати додаткову винагороду (пропорційно із розрахунку на місяць) у розмірі 30 000 гривень (з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення зі списків особового складу військової частини у звязку зі звільненням з військової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення даходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір цієї винагороди збільшується до 100 000 гривень включно в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.
Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.
Пунктом 6 даного наказу АДПСУ №164-АГ від 31.03.2022 визначено, що начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за попередній місяць видавати до 8 числа поточного місяці на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів (кораблів, катерів, екіпажів).
Цей наказ застосовується з 24.02.2022 року по 31.07.2022.
На виконання вимог Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ №392 - АГ від 30.07.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - наказ АДПСУ №392 - АГ від 30.07.2022), який почав діяти з 01.08.2022 та продовжував діяти впродовж спірних відносин - до 30.11.2022.
Пунктом 1 даного наказу визначено, що військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.
Виплата додаткової винагороди, зазначеної у пункті 1 цього наказу, не здійснюється, якщо військовослужбовець, зокрема, перебуває у відпустці або на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності (крім випадків, передбачених підпунктом 4 пункту 3 цього наказу) - за весь період перебування у відпустці чи на лікуванні (пункт 7 наказу).
Наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» визнано таким, що втратив чинність.
Цей наказ набрав чинності та застосовується з 01.08.2022 по 30.11.2022.
01 грудня 2022 року набрав чинності та застосовується наказ АДПСУ від 09.12.2022 № 628/0/81-22 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», (далі- Наказ № 628).
Згідно пункту 1 Наказу №628 військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення, органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Нормами пунктів 4-14 Наказу №628 визначено порядок і умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України під час дії воєнного стану.
Цей наказ набирає чинності та застосовується з 01.12.2022 по 31.01.2023.
З 01 лютого 2023 застосовується наказ Міністерства Внутрішніх Справ від 26.01.2023 №36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», яким затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям державної прикордонної служби України (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 1 Порядку, ці Порядок та умови визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до пункту 2 Порядку, на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується: ... у розмірі до 30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань:
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил), а також у межах операційних зон угруповань військ (Сил оборони держави), залучених до заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;
наземної охорони та оборони об`єктів критичної інфраструктури;
у районах ведення воєнних (бойових) дій у складі військових адміністрацій;
із усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
Згідно з пунктом 6 Порядку, виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця.
Відповідно до пункту 2 Порядку, додаткова винагорода не виплачується військовослужбовцям, які: ... перебувають у відпустках (крім тих, що надаються для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії),- за час перебування у відпустках.
Цей наказ застосовується з 01.02.2023 по 01.09.2023.
З 01 вересня 2023 застосовується наказ Міністерства Внутрішніх Справ від 01.09.2023 №726 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»», яким затверджено Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Особливості).
Відповідно до пункту 1 Особливостей, ці особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України.
Відповідно до пункту 2 Особливостей, на період воєнного стану виплачується додаткова винагорода, у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Відповідно до пункту 16 Особливостей, винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей, не виплачуються військовослужбовцям, зазначеним у пунктах 2-6 цих Особливостей, які: ... перебувають у відпустках (крім тих, що надаються для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), - за час перебування у відпустках.
Відтак, з зазначеного вище вбачається, що виплати здійснюються в поточному місяці за попередній місяць; не в сталому розмірі - 30 000, а з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання визначених завдань; не виплачуються військовослужбовцям, які перебувають у відпустках (крім тих, що надаються для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), - за час перебування у відпустках.
Враховуючи викладене, судом досліджено розрахункові листи позивача, де розширено та конкретно зазначено які виплати йому нараховувались за певний місяць та що вони в себе включали
Так, в розділі «нарахування», стовпчик 2/22 зазначає, за який місяць якого року проводилось відповідне нарахування, а наступний за ним стовпчик, який містить одне число, зазначає кількість діб, за яке здійснено відповідне нарахування.
Додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 за березень 2022 року:
згідно розрахункового листа за березень 2022 року нараховано - 3/22, 25 (тобто за 25 днів березня) - 24 193,55 грн.
згідно розрахункового листа за квітень 2022 року нараховано - 3/22, 6 (тобто у квітні позивачу нараховано за 6 днів березня) - 5 806,45 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 за березень місяць становить 30 000 грн. (24 193,55 грн + 5 806,45 грн).
Додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 за квітень 2022 року:
згідно розрахункового листа за травень 2022 року нараховано - 4/22, 30 (тобто за 30 днів квітня) - 30 000,00 грн
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 за квітень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 за травень 2022 року:
згідно розрахункового листа за червень 2022 року нараховано - 5/22, 30 (тобто за 30 днів травня) - 30 000,00 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 за травень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 за червень 2022 року:
згідно розрахункового листа за липень 2022 року нараховано - 6/22, 30 (тобто за 30 днів червня) - 30 000,00 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 за червень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 за липень 2022 року:
згідно розрахункового листа за серпень 2022 року нараховано - 7/22, 31 (тобто за 31 день липня) - 30 000,00 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 за липень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за серпень 2022 року:
згідно розрахункового листа за вересень 2022 року нараховано - 8/22, 31 (тобто за
день серпня) - 30 000,00 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за серпень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за вересень 2022 року:
згідно розрахункового листа за жовтень 2022 року нараховано - 9/22, 30 (тобто за 30 днів вересня) - 30 000,00 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за вересень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за жовтень 2022 року:
згідно розрахункового листа за листопад 2022 року нараховано - 10/22, 31 (тобто за 31 день жовтня) - 30 000,00 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за жовтень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за листопад 2022 року:
згідно розрахункового листа за грудень 2022 року нараховано - 11/22 - 20 000,00 грн (тобто за 20 днів).
Стосовно решти днів листопада, а саме 10 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 28 жовтня 2022 року №486-ОС (додаток №2 до відзиву) позивач з 01.11.2022 по 10.11.2023 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за листопад місяць становить 20 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за грудень 2022 року:
згідно розрахункового листа за грудень 2022 року нараховано - 12/22, - 30 000,00 грн (тобто за 31 день грудня).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за грудень місяць становить 30 000 грн.
Підводячи підсумок виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за 2022 рік, вбачається, що виплати були здійснені у повному обсязі.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за січень 2023 року:
згідно розрахункового листа за лютий 2023 року нараховано - 1/23, - 30 000,00 грн (тобто за 31 день січня).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за січень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода за лютий 2023 року:
Відповідно до пункту 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 №36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі - Порядок), цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 лютого 2023 року.
Тобто починаючи з 01 лютого 2023 року виплата додаткової винагороди починає здійснюватися відповідно до Порядку затвердженого наказом МВС України від 26.01.2023 №36.
Згідно з пунктом 2 Порядку, виплата додаткової винагороди виплачується у розмірі до 30 000, 50 000, 100 000 грн., тобто виплати з розрахунку 70 000 грн. вже не існує.
З наведеного вбачається, що починаючи з 01.02.2023 виплата винагороди позивачу почала здійснюватися з розрахунку 30 000 та 100 000, однак як зазначає відповідач, в розрахунковому листі та особистій картці грошового забезпечення, по березень включно, виплата з розрахунку до 100 000 грн. мала назву «додаткова винагорода 70 000 грн.», через свою назву у програмі через яку здійснювалось відповідне нарахування, зміни до якої внесли тільки починаючи з квітня 2023.
Відтак, згідно розрахункового листа за березень 2023 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. (програмна назва «дод.винаг.1. 70000 АТ») - 2/23 у сумі 85 714,08 грн. (тобто за 24 дні лютого 2023 року).
Стосовно решти днів лютого, а саме 4 днів, судом встанволено, що це були вихідні дні, які надавались позивачу для відпочинку, вирішення соціально-побутових питань та відповідно за які розрахунок додаткової грошової винагороди не здійснюється.
Відтак, додаткова винагорода позивачу з розрахунку до 30 000 грн. у лютому не проводилась, оскільки була розрахована з розрахунку до 100 000 грн.
Додаткова грошова винагорода за березень 2023 року:
Враховуючи роз`яснення попереднього місяця, судом встановлено, що згідно розрахункового листа за квітень 2023 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. (програмна назва «дод.винаг.1. 70000 АТ») - 3/23 у сумі 93 548.20 грн. (тобто за 29 днів березня 2023 року).
Стосовно решти днів березня, а саме 2 днів, судом встановлено, що це були вихідні дні, які надавались позивачу для відпочинку, вирішення соціально-побутових питань та відповідно за які розрахунок додаткової грошової винагороди не здійснюється.
Відтак, додаткова винагорода позивачу з розрахунку до 30 000 грн. у березні не проводилась, оскільки була розрахована з розрахунку до 100 000 грн.
Додаткова грошова винагорода за квітень 2023 року:
Враховуючи роз`яснення попереднього місяця, судом встановлено, що згідно розрахункового листа за травень 2023 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. (програмна назва «дод.винагор.100000 АТ», тобто починаючи з квітня вказаний вище програмний недолік у назві було усунуто) - 4/23, 28 у сумі 93 333.33 грн. (тобто за 28 днів квітня 2023 року).
Стосовно решти днів квітня, а саме 2 днів, судом встановлено, що це були вихідні дні, які надавались позивачу для відпочинку, вирішення соціально-побутових питань та відповідно за які розрахунок додаткової грошової винагороди не здійснюється.
Відтак, додаткова винагорода позивачу з розрахунку до 30 000 грн. у квітні не проводилась, оскільки була розрахована з розрахунку до 100 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за травень 2023 року:
згідно розрахункового листа за червень 2023 року нараховано - 5/23, - 24 193,50 грн (тобто за 25 днів травня)
Стосовно решти днів травня, а саме 6 днів, судом встановлено, що 4 дні відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 22 травня 2023 року №149-ВВ (додаток №3 до відзиву) позивач з 28.05.2023 по 06.06.2023 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав; 2 дні згідно розрахункового листа за червень 2023 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. - 5/23, 2 (тобто 2 дні травня, позивачу були розраховані з розрахунку до 100 000 грн.).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за травень місяць становить 24 193,50 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за червень 2023 року:
згідно розрахункового листа за вересень 2023 року нараховано - 6/23 - 24 000,00 грн (тобто за 24 дні червня).
стосовно решти днів червня, а саме 6 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 22 травня 2023 року №149-ВВ (додаток №3 до відзиву) позивач з 28.05.2023 по 06.06.2023 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за червень місяць становить 24 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за липень 2023 року:
згідно розрахункового листа за вересень 2023 року нараховано - 7/23 - 30 000,00 грн (тобто за 31 день липня).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за липень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за серпень 2023 року:
згідно розрахункового листа за вересень 2023 року нараховано - 8/23 - 30 000,00 грн (тобто за 31 день серпня)
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за серпень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за вересень 2023 року:
згідно розрахункового листа за жовтень 2023 року нараховано - 9/23, 21 (тобто за 21 день вересня) - 21 000,00 грн.
стосовно решти днів червня, а саме 9 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 11 вересня 2023 року №317-ВВ позивач з 22.09.2023 по 10.10.2023 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за вересень місяць становить 21 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за жовтень 2023 року:
згідно розрахункового листа за листопад 2023 року нараховано - 10/23, 21 (тобто за 21 день жовтня) - 20 322,58 грн.
стосовно решти днів жовтня, а саме 10 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 11 вересня 2023 року №317-ВВ позивач з 22.09.2023 по 10.10.2023 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за вересень місяць становить 20 322,58 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за листопад 2023 року:
згідно розрахункового листа за грудень 2023 року нараховано - 11/23, 30 (тобто за 30 днів листопада) - 30 000 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за листопад місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за грудень 2023 року:
згідно розрахункового листа за січень 2024 року нараховано - 12/23, 22 (тобто за 22 дні грудня) - 21 290,32 грн.
стосовно решти днів жовтня, а саме 9 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 13 листопада 2023 року №397- ВВ (додаток №5 до відзиву) позивач з 03.12.2023 по 11.12.2023 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за вересень місяць становить 21 290,32 грн.
Підводячи підсумок виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за 2023 рік, вбачається, що виплати були здійснені у повному обсязі.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за січень 2024 року:
згідно розрахункового листа за лютий 2024 року нараховано - 1/24, 30 (тобто за 30 днів січня) - 29 032,26 грн.
Стосовно решти днів січня, а саме 1 дня, судом встановлено, що це був вихідний день, який надавався позивачу для відпочинку, вирішення соціально-побутових питань та відповідно за який розрахунок додаткової грошової винагороди не здійснюється.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за січень місяць становить 29 032,26 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за лютий 2024 року:
згідно розрахункового листа за березень 2024 року нараховано - 2/24, 29 (тобто за 29 днів лютого) - 30 000 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за лютий місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за березень 2024 року:
згідно розрахункового листа за квітень 2024 року нараховано - 3/24, 30 (тобто за 30 днів березня) - 29 032,26 грн.
Стосовно решти днів березня, а саме 1 дня, судом встановлено, що це був вихідний день, який надавався позивачу для відпочинку, вирішення соціально-побутових питань та відповідно за який розрахунок додаткової грошової винагороди не здійснюється.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за березень місяць становить 29 032,26 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за квітень 2024 року:
згідно розрахункового листа за травень 2024 року нараховано - 4/24, 11 (тобто за 11 днів квітня) - 11 000 грн.
стосовно решти днів квітня, а саме 19 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 09 квітня 2024 року №110-ВВ позивач з 10.04.2024 по 28.04.2024 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за квітень місяць становить 11 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за травень 2024 року:
згідно розрахункового листа за червень 2024 року нараховано - 5/24, 16 (тобто за 16 днів травня) - 15 483,87 грн.
стосовно решти днів квітня, а саме 15 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 29 квітня 2024 року №130-ВВ позивач з 03.05.2024 по 17.05.2024 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за травень місяць становить 15 483,87 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за червень 2024 року:
згідно розрахункового листа за липень 2024 року нараховано - 6/24, 30 (тобто за 30 днів лютого) - 30 000 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за червень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за липень 2024 року:
згідно розрахункового листа за серпень 2024 року нараховано - 7/24, 31 (тобто за 31 день липня) - 30 000 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за липень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за серпень 2024 року:
згідно розрахункового листа за вересень 2024 року нараховано - 8/24, 22 (тобто за 22 дні серпня) - 21 290,32 грн.
стосовно решти днів серпня, а саме 9 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 01 серпня 2024 року №257-ВВ позивач з 12.08.2024 по 20.08.2024 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за серпень місяць становить 21 290,32 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за вересень 2024 року:
згідно розрахункового листа за жовтень 2024 року нараховано - 9/24, 26 (тобто за 26 днів вересня) - 26 000 грн.
стосовно решти днів вересня, а саме 4 днів, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 03 вересня 2024 року №309-ВВ позивач з 04.09.2024 по 07.09.2024 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за вересень місяць становить 26 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за жовтень 2024 року:
згідно розрахункового листа за листопад 2024 року нараховано - 10/24, 31 (тобто за 31 день жовтня) - 30 000 грн.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за жовтень місяць становить 30 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за листопад 2024 року:
згідно розрахункового листа за грудень 2024 року нараховано - 11/24, 29 (тобто за 29 днів листопада) - 29 000 грн.
Стосовно решти днів листопада, а саме 1 дня, судом встановлено, що це був вихідний день, який надавався позивачу для відпочинку, вирішення соціально-побутових питань та відповідно за який розрахунок додаткової грошової винагороди не здійснюється.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за листопад місяць становить 29 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за грудень 2024 року:
згідно розрахункового листа за січень 2025 року нараховано - 12/24, 31 (тобто за 31 день грудня) - 30 000 грн.
згідно розрахункового листа за березень 2025 року нараховано - 12/24, 17 (тобто за 17 днів грудня) - 16 451,61 грн.
згідно розрахункового листа за березень 2025 року перераховано - 12/24, -31 (тобто перераховано 31 день грудня) - -30 000 грн.
Загальна кількість днів та виплату урахуванням перерахунку - 12/24, 17 (тобто за17 днів грудня) -16 451,61 грн.
Стосовно решти днів грудня, а саме 14 днів, судом встановлено, згідно розрахункового листа за березень 2025 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн-12/24, 14 (тобто 14 днів грудня, позивачу були розраховані з розрахунку до 100 000 грн.).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за грудень місяць становить 16 451,61 грн.
Підводячи підсумок виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 30000 за 2024 рік, вбачається, що виплати були здійснені у повному обсязі.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за січень 2025 року:
згідно розрахункового листа за лютий 2025 року нараховано - 1/25, 5 (тобто за 5 днів січня) - 4 838,71 грн.
згідно розрахункового листа за квітень 2025 року нараховано - 1/25, 8 (тобто за 8 днів січня) - 7 741,94 грн.
згідно розрахункового листа за квітень 2025 року перераховано - 1/25, -5 (тобто перераховано 5 днів січня) - -4 838,71 грн.
Загальна кількість днів та виплату з урахуванням перерахунку -1/25, 8 (тобто за 8 днів січня) - 7 741,94 грн.
Стосовно решти днів січня, а саме 23 дні, судом встановлено, що 17 днів - відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 27 грудня 2024 року №490-ВВ позивач з 15.01.2025 по 02.02.2023 (включно) перебував у відпустці, тому права на таку виплату за дні своєї відпустки не мав; 5 днів - згідно розрахункового листа за квітень 2025 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. - 1/25, 5 (тобто 5 днів січня, позивачу були розраховані з розрахунку до 100 000 грн.).
Крім того, згідно розрахункового листа за лютий 2025 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. - 1/25, 9 (тобто 9 днів січня), а згідно розрахункового листа за квітень 2025 року перераховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. - 1/25, - 9 (тобто перераховано 9 днів січня), відтак дані нарахування не враховуються, оскільки компенсують одне одного.
Стосовно решти днів січня, а саме 1 дня, судом встановлено, що це був вихідний день, який надавався позивачу для відпочинку, вирішення соціально-побутових питань та відповідно за який розрахунок додаткової грошової винагороди не здійснюється.
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за січень місяць становить 4 838,71 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за лютий 2025 року:
згідно розрахункового листа за березень 2025 року нараховано - 2/25, 14 (тобто за 14 днів лютого) - 15 000 грн.
Стосовно решти днів лютого, а саме 14 днів, судом встановлено:
згідно розрахункового листа за березень 2025 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. - 2/25, 14 (тобто 14 днів лютого, позивачу були розраховані з розрахунку до 100 000 грн.).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за лютий місяць становить 15 000 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за березень 2025 року:
згідно розрахункового листа за квітень 2025 року нараховано - 3/25, 18 (тобто за 18 днів березня) - 17 419,35 грн.
Стосовно решти днів березня, а саме 13 днів, судом встановлено, що згідно розрахункового листа за квітень 2025 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. - 3/25, 13 (тобто 13 днів березня, позивачу були розраховані з розрахунку до 100 000 грн.).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за березень місяць становить 17 419,35 грн.
Додаткова грошова винагорода у розмірі до 30 000 за квітень 2025 року:
згідно розрахункового листа за травень 2025 року нараховано - 4/25, 6 (тобто за 6 днів квітня) - 6 000 грн.
Стосовно решти днів квітня, а саме 5 днів, оскільки позивача звільнено з військової служби 11.04.2025 суд зазначає, що згідно розрахункового листа за травень 2025 року нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100 000 грн. - 4/25, 5 (тобто 5 днів квітня, позивачу були розраховані з розрахунку до 100 000 грн.).
Відтак загальна виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 за квітень місяць становить 6 000 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що щомісячна додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн, передбачена Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 11.03.2022 року по 11.04.2025 позивачу була виплачена у повному обсязі, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про нарахування та виплати позивачу компенсації (повернення) утриманого військового збору за період з 24.03.2023 по 11.04.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу третього підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Необхідно врахувати, що норма, передбачена абзацом третім підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, набула чинності 09.07.2022 відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану» від 19.06.2022 № 2308-IX.
Суд зазначає, що відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1161 (зі змінами) установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 та абзацом другим пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Офіційний вісник України, 2022 р., N 25, статті 1253; 2023 р., N 79, статті 4481), особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора; особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Тобто, відповідно до вказаної норми, підстави та умови для звільнення військовослужбовця від сплати військового збору, є такі самі, як для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Згідно з матеріалами справи, додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, за період з липня 2023 року по грудень 2024 року позивачу не нараховувалась і не виплачувалась.
Враховуючи відсутність підстав для нарахування і виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, за період з липня 2023 року по грудень 2024 року, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати військового збору, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Стосовно інших місяців спірного періоду судом встановлено, що за дні безпосередньої участі позивача у бойових діях військовий збір з грошового забезпечення не утримувався, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковими рахунками, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Стосовно доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
В силу прямих приписів статті 58 Конституції України, зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX мають застосуватись у спірних правовідносинах з 19.07.2022.
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 та від 25 квітня 2023 року в справі № 380/15245/22.
Суд зазначає, що спірні правовідносини частково виникли у період дії редакції КЗпП України до 19.07.2022. Крім того, враховуючи запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану, а також те що позивачем одразу після звільнення з військової служби вчинялися активні дії щодо захисту своїх порушених прав (вживав заходи для отримання документів, одразу після звільнення зі служби звернувся до адвоката, подав адвокатський запит, очікував відповіді у строки передбачені законом, та додатково подав дві скарги на бездіяльність посадових осіб), суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із зазначеною позовною заявою та наявність підстав для його поновлення.
Так, суд ухвалою від 03.12.2025 визнав поважними причини пропуску строку для звернення до суду з позовною заявою та поновив строк для звернення до суду з даною позовною заявою.
Отже, беручи до уваги наведене, суд відхиляє доводи відповідача стосовно пропуску позивачем законодавчо передбаченого строку подання до суду даної позовної заяви.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів Закону України Про судовий збір, питання про розподіл судового збору не вирішувалось.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) -задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.06.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.
Зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загон Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за період з 02.06.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період січень- березень 2019 року, червень – жовтень 2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року.
Зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загон Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за період січень- березень 2019 року, червень – жовтень 2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог-відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено в повному обсязі 11.02.2026.

Суддя О.В. Конишева