ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8292/24
Провадження № 2/362/394/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «УКРТЕЛЕКОМ» про скасування арешту майна,
в с т а н о в и в:
Представник ОСОБА_1 - адвокат Дуля Т.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати обтяження майна ОСОБА_2 , у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: приватним нотаріусом Семенцем О.А. Обухівського районного нотаріального округу, реєстраційний номер обтяження 1294874 від 10.09.2004 (номер запису про обтяження 54114081).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого вікрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав померлому ОСОБА_3 на підставі договору дарування 2/7 частки від 22.09.1984 року та 5/7 частки належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності в порядку спадкування 14.03.2024 року було зареєстровано за позивачем. 14.03.2024 року приватним нотаріусом Семенцем О.А. Обухівського районного нотаріального округу в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів, було зареєстровано обтяження нерухомого майна 1294874 від 10.09.2004 року (номер запису обтяження 54114081), а саме, на майно ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що наявне обтяження нерухомого майна порушує її права, як власника майна, оскільки позбавляє права володіти, користуватись та розпоряджатись даним майном.
Ухвалою Васильківського міськрайлонного суду Київської області від 01.05.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк протягом п`яти днів для усунення недоліків (а.с. 26-27).
У встановлений судом строк позивач усунув недоліки.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Витребувано в Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію документа (постанови, ухвали), що стало підставою для внесення запису про державну реєстрацію обтяжень на майно ОСОБА_2 - житловий будинок АДРЕСА_1  (Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №1294874 від 10.09.2004 року, додаткові відомості про обтяження реєстр №2, внутр. №ЕЕ01В12328F3322А4956) (а.с. 32-34).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2025 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвокат Дулі Т.В. про заміну неналежного відповідача. Замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача АТ «Укртелеком» (а.с. 62-63).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2025 року задоволено заяву представника АТ «Укртелеком» - адвоката Личагіної С.П. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду (а.с. 98-99).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 103-104).
Представник ОСОБА_1 - адвокат Дуля Т.В. позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові та просила задовольнити.
Представник Акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» просила вирішити позовні вимоги на розсуд суду.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідност. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно дост. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що 14.03.2024 року приватним нотаріусом Обухівського районного територіального округу Київської обл. Семенець О.А. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 частки якого належали ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 22.09.1984 року за реєстровим №1-3149 та зареєстрованого 08.10.1984 року Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №5, реєстр. 580; 5/7 частки якого належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі дублікату договору від 10.06.1963 року за №2393 про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності з кількістю кімнат від 1 до 5 включно, виданого державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву Селецьким Ю.О. 21.02.2024 року за реєстровим №2-62 (а.с. 7).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав від 11.04.2024 року, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 134 кв.м., житлова площа 91,1 кв.м., опис: житловий будинок «А», криниця – «К», замощення – «І», огорожа «ІІ», сарай – «Б», сарай – «В», туалет – «Г», гарж «Е». Право власності позивачу на вказаний будинок належить на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2024 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської обл. Семенець О.А. (а.с. 10).
Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень від 14.03.2024 року, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 134 кв.м., житлова площа 91,1 кв.м., опис: житловий будинок «А», криниця – «К», замощення – «І», огорожа «ІІ», сарай – «Б», сарай – «В», туалет – «Г», гарж «Е», накладено обтяження – заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 54114081. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72057576 від 14.03.2024 року, вчинене приватним нотаріусом Обухівського районного територіального округу Київської обл. Семенець О.А. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження: 1294874 від 10.9.2004 року (а.с. 11-13).
06.08.2025 року на запит суду надійшла відповідь від Кивського обласного державного нотаріального архіву, відповідно до якої зазначено, що згідно алфавітної книги заборони, а також реєстру заборон Васильківської районної державної нотаріальної контори, існує запис про накладення заборони на ім`я ОСОБА_2 . Документи, на підставі яких було накладено зазначену заборону, відсутні. Інформація щодо зняття заборони, відсутня (а.с. 40-44). 
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.
За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, наявність арешту, заборони, накладеного на майно, порушує право власності позивача, в тому числі, й щодо розпорядження належним їй майном.
Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 року в справі № 661/624/16-ц (провадження № 14-618цс18) зроблено висновки про те, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , належало 5/7 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який накладено обтяження – заборона на нерухоме майно. Після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем спірного майна став ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час власником спірного майна є ОСОБА_1 .
Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Нормою частини 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, спадщину прийняла, свідоцтво про право на спадщину на будинок отримала, проте на спадковий будинок накладено обтяження – заборона на нерухоме майно, іншого способу захисту своїх прав, аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.
Враховуючи наявність обтяження на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про скасування обтяження, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту порушеного права шляхом зняття такого обтяження, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених законом, для задоволення позову та скасування обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: приватним нотаріусом Семенцем О.А. Обухівського районного нотаріального округу реєстраційний номер обтяження 1294874 від 10.09.2004, оскільки наявний вид обтяження обмежує право позивача на право володіння, розпорядження та користування майном.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, позовна заява підлягає задоволенню.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 15, 16, 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України, статтями 4, 12, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «УКРТЕЛЕКОМ» про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати обтяження майна ОСОБА_2 , у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: приватним нотаріусом Семенцем Олександром Анатолійовичем Обухівського районного нотаріального округу реєстраційний номер обтяження 1294874 від 10.09.2004 (номер запису про обтяження 54114081).
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Акціонерне Товариство «УКРТЕЛЕКОМ», код ЄДРПОУ 21560766, адреса: 01054, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 18.
Текст рішення складено 13.02.2026 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко