Справа № 420/2621/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення невиплаченої премії, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1 «Про результати службового розслідування», стягнення з відповідача на користь позивачки невиплаченої премії за грудень 2024 року.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
При відкритті провадження в цій справі 03.02.2025 року судом ухвалою витребувані матеріали службового розслідування, на підставі яких позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою від 10.03.2025 року судом прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, яка стосується розміру суми премії невиплаченої позивачці та з врахуванням уточнення позову ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1 «Про результати службового розслідування», стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивачки невиплачену премію за грудень 2024 року в розмірі 21325,85 грн.
Враховуючи не надання відповідачем всіх матеріалів службового розслідування, на підставі яких позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, судом 17.06.2025 року направлений на адресу відповідача лист про необхідність виконання ухвали суду та оскільки на виконання ухвали суду від 03.02.2025 року відповідачем були надані матеріали службового розслідування не в повному обсязі, судом ухвалою від 17.10.2025 року призначено розгляд цієї справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 24.10.2025 року судом призначено розгляд цієї справи в режимі відеокоференції.
На виконання ухвали суду відповідачем були надані всі наявні матеріали, які стали підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Крім того, на виконання ухвали суду від 22.12.2025 року військовою частиною НОМЕР_2 були надані витребувані докази.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Позов, уточнення позовних вимог, відповідь на відзив обґрунтовані тим, що позивачку безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність з порушенням порядку проведення службового розслідування без обґрунтування та підтвердження належними доказами вини позивачки у вчиненні дисциплінарного проступку. Позивачка зазначає, що особи, які складали доповідну записку за результатами перевірки системи внутрішнього контролю в військовій частині та особи, які проводили службове розслідування не мають ніякого відношення до підрозділу аудиту та не мають спеціальних знань для надання оцінки ефективності системи внутрішнього контролю, комісія, яка проводила службове розслідування діяла упереджено, не об`єктивно, проігнорувала висновки планової перевірки, проведеної в квітні 2024 року, які є протилежними до тих, які зроблені комісією під час службового розслідування. Не усунення недоліків, зазначених в доповідній записці за результатами проведення перевірки обумовлено об`єктивними причинами, які не залежать від позивачки, про що командиру військової частини відомо. Звинувачення позивачки у не проведенні перевірок організації та функціонування внутрішнього контролю у підпорядкованих військових частинах є безпідставними, оскільки графік проведення перевірок передбачав проведення таких перевірок з 09.09.2024 року, тобто в той час коли почалися перевірки та службові розслідування стосовно позивачки та позивачка не здійснювала таких перевірок з дозволу командира військової частини до завершення службового розслідування. Щодо невиконання розпорядження начальника штабу-заступника командира частини позивачка зазначає, що вона була у відрядженні, не була попереджена про вимогу подання щоквартальних звітів, не була ознайомлена з розпорядженням, тощо. Щодо необізнаності особового складу частини з вимогами керівних документів внутрішнього контролю позивачка зазначає, що менеджер внутрішнього контролю перебував на посаді п`ять днів та не міг за цей час все вивчити. Обставини щодо нездійснення позивачкою контролю за групою внутрішнього контролю є необґрунтованими та не доведеними, висновки про не інформування командира частини з питань організації та функціонування внутрішнього контролю та управління ризиками спростовується доказами. Також позивачка зазначила у позові про те, що напрямок її діяльності є новим, методичної допомоги вона не отримувала та підвищення кваліфікації не проходила, а також зазначає про тривалі перебування у відрядженнях, яки забирали багато часу та були трудомістким процесом. Щодо ухилення позивачки від надання пояснень, вона зазначає, що ці обставини не відповідають дійсності, оскільки вона не могла приймати участь у службовому розслідуванні з підстав перебування на лікуванні. Крім того, позивачка зазначає про невідповідність оскаржуваного наказу вимогам Інструкції з діловодства. Враховуючи протиправність оскаржуваного наказу та безпідставність притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у відповідача не було підстав для позбавлення її премії.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відзив, заперечення на відповідь на відзив подані відповідачем з пропущенням строку на їх подання та без клопотання щодо поновлення цього строку, а тому суд ці заяви по суті справи до розгляду не приймає.
Відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На підставі зазначених положень КАС України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про можливість розгляду цієї справи в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.07.2023 року №1497 старшого офіцера-ревізора групи внутрішнього контролю Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду Начальника групи внутрішнього контролю Військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.07.2023 року №216 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та з 29.07.2023 року вона приступила до виконання службових обов`язків.
На підставі окремого доручення командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 року №760/28/24267 комісією військової частини НОМЕР_1 проведена перевірка стану справ щодо організації, функціонування та координації внутрішнього контролю та управління ризиками у військовій частині НОМЕР_2 , за результатами якої складена доповідна записка від 04.09.2024 року.
Зазначеною перевіркою встановлено не відповідність стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками вимогам керівних документів за напрямком діяльності внутрішнього контролю, неналежну організацію виконання завдань, покладених на групу внутрішнього контролю, керівником якої є ОСОБА_1 , зокрема: структура і зміст діючого положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 не відповідає вимогам «Порядку організації в міністерствах України контролю та управління ризиками», Методичних рекомендацій щодо розроблення положень про органи військового управління Збройних Сил України та їх структурних підрозділів», тобто, Положення про внутрішній контролю у військовій частині НОМЕР_2 оформлено неналежним чином; особовий склад військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих військових частин не знайомий та не володіє вимогами законодавства, нормативно-правовими актами та керівними документами з питань організації внутрішнього контролю та управління ризиками, не організовано проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом частини, а також менеджерами внутрішнього контролю підпорядкованих військових частин; ризики, визначені у Плані управління ризиками не відповідають ризикам, ідентифікованим у реєстрі ризиків; некоректно визначені ризики для формування плану моніторингу внутрішнього контролю у військовій частині НОМЕР_2 , план моніторингу внутрішнього контролю не виконується, відсутнє документальне підтвердження фактичного здійснення заходів моніторингу зі сторони керівників відповідних структурних підрозділів частини; сплановано проведення періодичних перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих установах групою внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , проте не проведено жодної перевірки; відсутні дані щодо аналізу інформації підпорядкованих військових частин з питань організації і здійснення внутрішнього контролю та управління ризиками, не надавалися рекомендації підпорядкованим військовим частинам щодо належного функціонування системи внутрішнього контролю; не здійснюються періодичні інформування командира військової частини з питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах; тощо.
З метою уточнення причин і умов, що призвели до неналежної організації роботи групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , відповідно до інформації, викладеної в доповідній записці від 04.09.2024 року, а також встановлення ступеня вини начальника групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , чиї дії чи бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2024 року №557 призначено службове розслідування стосовно позивачки з терміном надання акту до 20.11.2024 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2024 року №595 строк проведення службового розслідування продовжений до 20.12.2024 року у зв`язку з перебуванням позивачки на лікуванні та необхідністю отримання від неї пояснень.
За результатами службового розслідування комісією складений акт №58035/дск від 19.12.2024 року, в якому комісією пропонується за порушення вимог ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1.2, 6.4, п. п. 6.5.3, 8.2.1 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145, п. 20 розділу І «Функціональних обов`язків начальника групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 від 09.04.2024 року, ОСОБА_1 , за неналежне виконання військових обов`язків та службових обов`язків, ввірених за посадою, притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
На підставі акту службового розслідування №58035/дск від 19.12.2024 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1 ОСОБА_1 , за порушення вимог ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1.2, 6.4, п. п. 6.5.3, 8.2.1 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145, п. 20 розділу І «Функціональних обов`язків начальника групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 від 09.04.2024 року, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «попередження про неповну службову відповідність».
Крім того, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1 ОСОБА_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.01.2025 року №4, позбавлено щомісячної премії за грудень 2024 року.
Позивачка не погодилася з правомірністю притягнення її до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її премії, а тому звернулася до суду з цим позовом про визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 , визнання протиправним та скасування наказу, яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а також стягнення на її користь невиплаченої премії.
В акті службового розслідування зазначено, що ОСОБА_1 , як начальник відділу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , є координатором внутрішнього контролю у цій військовій частині, однак матеріали службового розслідування свідчать про наступні порушення: неналежне оформлення Положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ; необізнаність особового складу військової частини НОМЕР_2 з вимогами законодавства, нормативно-правовими актами та керівними документами з питань організації внутрішнього контролю та управління ризиками, не організовано проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом частини, а також менеджерами внутрішнього контролю підпорядкованих військових частин; невідповідність переліку ризиків, які відображені у Плані управління ризиками військової частини НОМЕР_2 з переліком ризиків, які ідентифіковані у Реєстрі ризиків військової частини НОМЕР_2 ; невиконання Плану моніторингу внутрішнього контролю у військовій частині НОМЕР_2 , некоректно визначені ризики у ньому, відсутнє документальне підтвердження фактичного здійснення заходів моніторингу ризиків внутрішнього контролю керівниками структурних підрозділів частини; відсутнє документальне підтвердження про проведення перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками у військових частинах, які підпорядковані військовій частині НОМЕР_2 ; відсутня інформація стосовно збору та аналізу відомостей з питань організації і здійснення внутрішнього контролю та управління ризиками військових частин, які підпорядковані військовій частині НОМЕР_2 , не надання рекомендацій стосовно належного функціонування системи внутрішнього контролю; не здійснення періодичного інформування командира військової частини НОМЕР_2 стосовно питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах.
Таким чином, неправомірні дії позивачки полягають у тому, що вона, перебуваючи на посаді начальника групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , не належним чином здійснювала керівництво групою внутрішнього контролю частини та обов`язки координатора внутрішнього контролю, не забезпечила та не організувала координацію роботи з питань функціонування внутрішнього контролю в підпорядкованих військових частинах, не організовувала та не здійснювала періодичні перевірки стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих військових частинах, не організовувала проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом, не здійснювала належним чином заходи щодо нагляду за виконанням Плану моніторингу внутрішнього контролю, призначення якого є повне виконання аудиторських пропозицій та рекомендацій, не здійснювала періодичне інформування командира військової частини з питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах.
Такі дії позивачки призвели до невиконання завдань покладених на неї та на групу внутрішнього контролю, відсутності здійснення систематичних заходів з внутрішнього контролю підпорядкованими військовими частинами, а саме заходів впливу на ризики, які мають вплив на здатність підпорядкованих військових частин виконувати завдання і функції, неналежного відпрацювання поточних та організаційних документів з внутрішнього контролю підпорядкованими військовими частинами, а також у військовій частині НОМЕР_2 , відсутності інформації у командира військової частини про організацію та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах, відсутності прийняття відповідних рішень щодо підвищення ефективності внутрішнього контролю.
Відповідно до положень ст. 11, 16, 26, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; тощо.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Командир (начальник) зобов`язаний, зокрема, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників).
Відповідно до положень ст. 1, 2, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
Згідно із ст. 45, 48, 84, 85, 86, 87 Дисциплінарного статуту Збройних сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
На військовослужбовців може бути накладене таке дисциплінарне стягнення, як попередження про неповну службову відповідність.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Суд звертає увагу, що відповідачем дотримано процедуру притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідачем на підставі доповідної записки про виявлені порушення призначено службове розслідування відповідним наказом, проведено службове розслідування, складений акт про результати службового розслідування, який містить опис подій, посилання на норми законодавства, які порушені позивачем, в ньому зазначено про встановлення вини позивача, форму вини та за результатами службового розслідування винесений відповідний наказ командиром військової частини НОМЕР_1 .
Позивач зазначає в позову про порушення під час призначення і проведення службового розслідування вимог «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, відповідно до яких службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Суд звертає увагу, що в акті службового розслідування зазначено які саме порушення допущені позивачкою, про причинний зв`язок між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням позивачкою обов`язків військової служби, ступень вини, норми, які порушені, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, тощо.
Позивачка зазначає в позові про систематичний морально-психологічний тиск на неї, наголошенні керівництвом на її звільненні в будь-якому випадку, організації щодо неї перевірок і службових розслідувань з метою створення відомостей про її професійну нездатність виконувати обов`язки, створення напруженої, ворожої, образливої атмосфери навколо неї із застосуванням тиску на військовослужбовців військової частини.
Суд не приймає ці доводи до уваги, оскільки жодного доказу на підтвердження таких обставин в матеріалах справи не має, а проведення перевірок та службових розслідувань само по собі не свідчить про морально-психологічний тиск на ОСОБА_1 . З матеріалів справи вбачається проведення перевірки стану справ щодо організації, функціонування та координації внутрішнього контролю та управління ризиками у військовій частині НОМЕР_2 , за результатами якої складено доповідну записку про виявлені порушення (обставини призначення і проведення зазначеної перевірки не є предметом спору в цій справі). На підставі цієї доповідної записки призначено службове розслідування стосовно позивачки як уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції у військовій частині та за результатами такого службового розслідування її притягнуто до дисциплінарної відповідальності (це службове розслідування не є предметом спору в цій справі), а також призначено службове розслідування стосовно позивачки як начальника групи внутрішнього контролю та за результатами такого службового розслідування її притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом, який оскаржений в цій справі. В даному випадку суд не вбачає будь-якого морально-психологічного тиску на позивачку шляхом призначення службових розслідувань щодо неї.
Щодо тверджень позивачки про не надання їй можливості надати пояснення під час проведення службового розслідування, суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
Службове розслідування стосовно позивачки було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2024 року №557 з терміном надання акту до 20.11.2024 року, однак саме з підстав перебування позивачки на лікуванні та необхідності отримання від неї пояснень строк проведення службового розслідування продовжений до 20.12.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2024 року №595.
Позивачка дійсно протягом жовтня-грудня 2024 року перебувала на лікуванні, що підтверджується відповідними довідками та наказами, однак в акті від 31.10.2024 року зафіксовано факт відмови від надання пояснень ОСОБА_2 в цей день в кабінеті №205 о 14:01, оскільки вона перебуває на лікуванні. Суд звертає увагу на те, що позивачка мала право з власної ініціативи звернутися до уповноважених осіб, з метою повідомлення відомостей, які на її думку, мають значення для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного службового розслідування, натомість не здійснила цього.
Оскільки отримати пояснення від позивачки не було можливості в зв`язку з її хворобою та відмовою з цих підстав надавати такі пояснення, а термін проведення службового розслідування сплив, суд вважає що комісією дотриманий порядок проведення розслідування та не допущено порушень, які б свідчили про безпідставність висновків такого розслідування.
Щодо неналежного оформлення оскаржуваного наказу, яким позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, слід зазначити, що зазначені позивачкою обставини не впливають на правомірність висновків службового розслідування, не спростовують фактів, встановлених під час службового розслідування та не свідчать про протиправність притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.
Так, відповідно до положень п. 2.1.6, 2.3.5, 2.8.1.6 «Інструкції з діловодства у Збройних Силах України», затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 року №40, у Збройних Силах України створюються такі види документів, зокрема, наказ. Наказ командира (керівника) - основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.
Накази з адміністративно-господарської діяльності видаються з питань щодо, зокрема, призначення розслідувань нещасних випадків, спеціальних розслідувань, розслідувань авіаційних подій (інцидентів), службових розслідувань та перевірок щодо невиконання або неналежного виконання службових обов`язків, невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших нормативних документів, порушень військової дисципліни, порушень у сфері охорони державної таємниці, пошкодження техніки чи втрати майна тощо; притягнення військовослужбовців та працівників до дисциплінарної відповідальності.
Накази підписує командир (керівник) військової частини (установи), а в разі його відсутності - посадова особа, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.
Оскаржуваний наказ підписаний командиром військової частини, оформлений у відповідності до вимог законодавства, а відсутність вказівки на те, що він виданий з адміністративно-господарської діяльності не є порушенням вимог законодавства щодо державних стандартів та нормативів видання розпорядчого документу та не спричиняє його протиправності та не впливає на права і обов`язки позивачки.
Щодо доводів позивачки про відсутність реєстрації оскаржуваного наказу в журналах реєстрації наказів адміністративно-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 , вони є безпідставними оскільки не підтверджується жодним доказом у справі.
З акту службового розслідування вбачається, що ОСОБА_1 , як начальник відділу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , є координатором внутрішнього контролю у цій військовій частині, однак в цьому напрямку допущено ряд порушень, зокрема, неналежне оформлення Положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ; необізнаність особового складу військової частини НОМЕР_2 з вимогами законодавства, нормативно-правовими актами та керівними документами з питань організації внутрішнього контролю та управління ризиками, не організовано проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом частини, а також менеджерами внутрішнього контролю підпорядкованих військових частин; невідповідність переліку ризиків, які відображені у Плані управління ризиками військової частини НОМЕР_2 з переліком ризиків, які ідентифіковані у Реєстрі ризиків військової частини НОМЕР_2 ; невиконання Плану моніторингу внутрішнього контролю у військовій частині НОМЕР_2 , некоректно визначені ризики у ньому, відсутнє документальне підтвердження фактичного здійснення заходів моніторингу ризиків внутрішнього контролю керівниками структурних підрозділів частини; відсутнє документальне підтвердження про проведення перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками у військових частинах, які підпорядковані військовій частині НОМЕР_2 ; відсутня інформація стосовно збору та аналізу відомостей з питань організації і здійснення внутрішнього контролю та управління ризиками військових частин, які підпорядковані військовій частині НОМЕР_2 , не надання рекомендацій стосовно належного функціонування системи внутрішнього контролю; не здійснення періодичного інформування командира військової частини НОМЕР_2 стосовно питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах.
Допущення зазначених порушень і стало підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.
Так, відповідно до «Функціональних обов`язків начальника групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 від 09.04.2024 року начальник групи внутрішнього контролю забезпечує функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками; організовує та забезпечує функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих частинах та здійснює координацію і нагляд за функціонуванням внутрішнього контролю в підпорядкованих частинах; організовує і контролює виконання керівних документів та здійснює інші заходи, спрямовані на виконання підрозділом покладених на нього завдань і функцій; здійснює керівництво діяльністю підрозділу; організовує та здійснює проведення періодичних перевірок діяльності підпорядкованих військових частин щодо виконання ними регламентів та процедур внутрішнього контролю; інформує щомісячно командира військової частини НОМЕР_2 про стан функціонування внутрішнього контролю та управління ризиками за підпорядковані військові частини, виконання програм моніторингу внутрішнього контролю, підготовки необхідних інформаційно-аналітичних матеріалів для подання командиром військової частини НОМЕР_2 річного звіту про забезпечення гарантій внутрішнього контролю, тощо. Начальник групи внутрішнього контролю відповідає за якісне та своєчасне виконання завдань, покладених на підрозділ відповідно до Положення; організацію діяльності та керівництво підрозділом, тощо.
Відповідно до положень п. 1.2, 6.4, 6.5.3, 8.2.1 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) координатор внутрішнього контролю – підрозділ внутрішнього контролю органу військового управління, який здійснює координацію роботи з питань функціонування внутрішнього контролю в підпорядкованих військових частинах, установах та організаціях.
Моніторинг за функціонуванням внутрішнього контролю та управління ризиками в установах та підпорядкованих військових частинах, установах (організаціях) покладається на координаторів внутрішнього контролю та менеджерів внутрішнього контролю в межах наданих повноважень.
Безпосереднє виконання Плану моніторингу внутрішнього контролю покладається на менеджера внутрішнього контролю, а нагляд за їх виконанням у підпорядкованих установах здійснюється координаторами внутрішнього контролю органів військового управління.
До повноважень координатора внутрішнього контролю належать: координація діяльності менеджерів внутрішнього контролю підпорядкованих установ; нагляд за належною роботою менеджерів внутрішнього контролю підпорядкованих установ та оцінка результатів діяльності з внутрішнього контролю зазначених установ; контролю за виконанням плану управління ризиками органу військового управління; підготовка інформації керівнику органу військового управління з питань внутрішнього контролю та управління ризиками; організація періодичних перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих військових частинах та структурних підрозділах органу військового управління; тощо.
Щодо висновків службового розслідування в частині неналежного оформлення Положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень п. 9.2, 9.2.1, 9.2.2 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) установи для належного функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками повинні забезпечити розробку та затвердження організаційних та поточних документів. Організаційні документи розробляються під час запровадження внутрішнього контролю. Зміни до них вносяться за необхідності. До організаційних документів належать положення про внутрішній контроль та опис внутрішнього середовища, які враховують специфіку установи. Поточні документи, які щорічно розробляються: реєстр ризиків, план управління ризиками, план моніторингу внутрішнього контролю, звітні документи з внутрішнього контролю.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2023 року №69 затверджено Положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 .
Зазначене Положення не відповідає вимогам «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145, оскільки в ньому не відображені функції, покладені на координатора внутрішнього контролю, що передбачені п 8.2.1 Порядку. Крім того, Положення не відповідає «Методичним рекомендаціям щодо розроблення положень про органи військового управління Збройних Сил України та їх структурних підрозділів», затвердженим Головнокомандувачем Збройних Сил України та погодженим начальником Генерального Штабу Збройних Сил України 25.05.2024 року, оскільки містить більше розділів, ніж передбачено рекомендаціями.
Ці порушення були виявлені під час проведення перевірки та 15.09.2024 року командиром військової частини НОМЕР_2 затверджений План усунення недоліків за результатами перевірки реального стану справ щодо організації функціонування та координації внутрішнього контролю та управління ризиками у військовій частині НОМЕР_2 . Усунення недоліків Положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 шляхом внесення змін до нього мало бути виконано до 24.09.2024 року, а відповідальною особою за усунення цих недоліків зазначено начальника групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 Ці недоліки не були усунуті на час проведення службового розслідування щодо позивачки.
Також, п. 13 Положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 містить різні норми, зокрема, «у разі відсутності начальника групи внутрішнього контролю його обов`язки виконує старший офіцер адміністративного відділу або начальник групи контролю підготовки та обліку наказів», а також «у разі відсутності начальника групи внутрішнього контролю його обов`язки виконує старший офіцер групи внутрішнього контролю».
Крім того, в акті службового розслідування зазначено, що відповідно до п. 1.2 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145 менеджер внутрішнього контролю - посадова особа установи, відповідальна за координацію управління ризиками, здійснення моніторингу та оцінку функціонування системи внутрішнього контролю в установі, яка призначається з числа осіб, безпосередньо підпорядкованих та підзвітних керівнику установи та влада яких розповсюджується на весь особовий склад установи. Тобто враховуючи вищезазначену норму та враховуючи норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, менеджерами внутрішнього контролю повинен бути призначений один із заступників командира військової частини. Відповідно до пункту 1.6 Положення про внутрішній контроль у військовій частині НОМЕР_2 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.09.2023 року №369, менеджером визначено заступника командира військової частини НОМЕР_2 , всупереч наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.08.2024 року №259, яким призначено начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_2 менеджером внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 . Враховуючи, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.08.2024 року №259 менеджером внутрішнього контролю призначається інший заступник командира, ніж передбачено Положенням про внутрішній контроль, Положення необхідно було перепрацювати у відповідності до вищевказаного наказу. Таким чином, вищевказані документи суперечать один одному, що свідчить про неналежне відпрацювання організаційних документів з внутрішнього контролю. 
В даному випадку ОСОБА_1 не вжила належних заходів щодо усунення недоліків та порушень, виявлених під час перевірки, що свідчить про формальне відпрацювання нею Плану усунення недоліків за результатами перевірки реального стану справ щодо організації функціонування та координації внутрішнього контролю та управління ризиками у військовій частині НОМЕР_2 та свідчить про неналежну документальну організацію діяльності групи внутрішнього контролю, а також відпрацювання керівних документів за ввіреним напрямком службової відповідальності.
Зазначені обставини відображені в акті службового розслідування, обґрунтовано чому саме позивачка відповідає за ці порушення та такі обставини не спростовуються в позові та інших заявах по суті справи.
Позивачка посилається на Донесення від 25.09.2024 року №1528/27/9162, яким менеджера військової частини НОМЕР_2 клопоче перед командиром військової частини НОМЕР_1 про продовження строків усунення недоліків до 13.10.2024 року, а також лист військової частини НОМЕР_2 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 про неможливість виконання плану усунення недоліків до затвердження Положення про військову частину НОМЕР_2 .
Щодо цих порушень суд звертає увагу, що затвердження, або не затвердження Положення про військову частину НОМЕР_2 ніяким чином не перешкоджає внесенню змін до Положення про групу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , які стосуються вірного визначення особи, яка виконує обов`язки начальника групи внутрішнього контролю у разі його відсутності, а також зазначення в Положенні функції, покладених на координатора внутрішнього контролю, що передбачені п 8.2.1 Порядку.
Щодо висновків службового розслідування в частині необізнаності особового складу військової частини НОМЕР_2 з вимогами законодавства, нормативно-правовими актами та керівними документами з питань організації внутрішнього контролю та управління ризиками, не організації проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом військової частини НОМЕР_2 , менеджерами внутрішнього контролю підпорядкованих військових частин, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень п. 3.7, 4.1, 6.3, 6.4, 7.6 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145, для оцінки стану організації внутрішнього контролю застосовуються: опитування особового складу установи для оцінювання їх знань та кваліфікації, а також отримання інформації про порядок фактичного виконання заходів з управління ресурсами і майном та здійснення внутрішнього контролю. Окремі оцінки (періодичні оцінки) передбачають проведення оцінки виконання окремих функцій, завдань, заходів контролю на періодичній основі та здійснюються особовим складом, який не несе відповідальності за їх реалізацію. Ефективне управління ризиками в установі передбачає, в тому числі, систематичне здійснення заходів контролю визначеним особовим складом установи. Для забезпечення результативності запроваджених заходів контролю та впливу на ризики вони повинні відповідати умовам, зокрема. послідовності та періодичності - особовий склад повинен постійно дотримуватися вимог законодавства та керівних документів, регламентів та процедур тощо і не порушувати їх. Моніторинг за функціонуванням внутрішнього контролю та управління ризиками в установах та підпорядкованих військових частинах, установах (організаціях) покладається на координаторів внутрішнього контролю та менеджерів внутрішнього контролю в межах наданих повноважень.
Відповідно до п. 9.4 Розділу 9 Методичного посібника, при оцінці заходів координації та нагляду за функціонуванням внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах (установах, організаціях) в органах військового управління перевіряється організація проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом органу управління менеджерами внутрішнього контролю (координаторами внутрішнього контролю) підпорядкованих установ.
З доповідної записки від 04.09.2024 року за №44887/дск вбачається відсутність організації проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом військової частини НОМЕР_2 , менеджерами внутрішнього контролю підпорядкованих військових частин.
Під час службового розслідування були відібрані пояснення у менеджера внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 та встановлено, що він не ознайомлений з вимогами Порядку № 145 та іншими керівними документами з питань організації внутрішнього контролю та управління ризиками, не володіє жодними знаннями стосовно особливостей діяльності менеджера внутрішнього контролю. Так само, начальник групи по роботі з сержантським складом військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , а також тимчасово виконуючий обов`язки начальника логістики штабу ОСОБА_5 не обізнані з загальними положеннями керівних документів з внутрішнього контролю.
Крім того, менеджер внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_3 (яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 не володіє інформацією щодо керівних нормативно-правових актів з внутрішнього контролю та управління ризиками, не зміг назвати жодного керівного документа, який стосується його ролі як менеджера внутрішнього контролю військової частини, не володіє жодними знаннями стосовно особливостей діяльності менеджера внутрішнього контролю, яким його призначено, зазначив про відсутність будь-яких навчальних заходів з питань внутрішнього контролю. Так само, начальник групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_4 (яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_2 ) ОСОБА_7 , який призначений головою робочої групи з оцінки ризиків, не пам`ятає номер наказу по управлінню ризиками, який є його керівним документом та зазначив про не проведення навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом. Також, менеджер внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_5 (яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_2 ) ОСОБА_8 зазначив про відсутність навчальних заходів з питань внутрішнього контролю з особовим складом.
Таким чином, оскільки менеджери внутрішнього контролю у військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частин та їх особовий склад практично не володіють інформацією щодо керівних документів з питань функціонування внутрішнього контролю та управління ризиками, вимог законодавства, нормативно-правових актів та керівних документів з питань організації внутрішнього контролю та управління ризиками, неможливо реалізувати ефективні та повноцінні заходи контролю для впливу на ризики, які виникають у зазначених військових частинах, проводити оцінки виконання окремих завдань, які здійснюються військовою частиною.
Отже, начальник групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , як координатор внутрішнього контролю, не здійснювала нагляд за належною роботою менеджерів внутрішнього контролю підпорядкованих установ та не здійснювала оцінку результатів діяльності з внутрішнього контролю зазначених військових частин, всупереч положення підпункту 8.2.1 Порядку №145.
Будь-яких доказів на спростування викладених обставини матеріали справи не містять та відсутність порушень в даному випадку, позивачкою не доведено.
Щодо висновків службового розслідування в частині невідповідності переліку ризиків, які відображені у Плані управління ризиками військової частини НОМЕР_2 з переліком ризиків, які ідентифіковані у Реєстрі ризиків військової частини НОМЕР_2 , суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень п. 1.2, 3.4.6, 6.6 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145, план управління ризиками - систематизований перелік заходів на відповідний період, який містить ризики в досягненні установою цілей, заходи реагування на ризики, строки їх виконання, відповідальних осіб, обсяги необхідних ресурсів, очікувані та кінцеві результати управління ризиками.
Під час прийняття рішення щодо реагування на ризики керівник установи повинен врахувати необхідність включення до Плану управління ризиками установи найбільш суттєвих ризиків, які мають визначальний вплив на досягнення цілей та ефективне управління ресурсами. Управління іншими ризиками, які не внесені до Плану управління ризиками установи на відповідний рік, здійснюється керівниками та особовим складом структурних підрозділів на підставі витягів з реєстру ризиків установи, доведених до них в частині, що їх стосується.
Моніторинг виконання плану управління ризиками в органі військового управління здійснюється відповідними координаторами внутрішнього контролю.
Відповідно до п. 6.2 Розділу 6, п. 9.3 Розділу 9 Методичного посібника, на основі рішення керівника установи щодо включення до Плану управління ризиками найбільш суттєвих ризиків використовуючи Реєстр ризиків відпрацьовується проект плану управління ризиками.
При оцінці фактичного виконання запроваджених системою внутрішнього контролю процедур перевіряється відповідність ризиків зазначених у Плані управління ризиками, ризикам ідентифікованим у реєстрі ризиків.
Під час службового розслідування встановлено, що зміст Плану управління ризиками військової частини НОМЕР_2 не відповідав переліку ризиків, зазначеним в Реєстрі ризиків військової частини НОМЕР_2 , а саме: ризики Плану управління ризиками: «несвоєчасна організація заходів щодо експлуатації техніки зв`язку, технічних засобів зв`язку та іншого майна», «недостовірність обліку майна у службах забезпечення військових частин», «незнання особовим складом правил поводження з ключовими та керівними документами до техніки спеціального зв`язку» не включені у Реєстр ризиків.
Зазначені обставини свідчать про неналежне відпрацювання начальником групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 відповідних документів.
Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять.
Посилання позивачки на неможливість усунення цих порушень з підстав не затвердження Положення про військову частину НОМЕР_2 є безпідставними, оскільки ці обставини ніяким чином не впливають на можливість їх усунення та не свідчать про відсутність цих порушень.
Посилання позивачки на те, що відповідальність за підтримку в актуальному стані бази даних з управління ризиками, реєстру ризиків, внесення змін до плану управління ризиками після уточнення ризиків, здійснюється менеджером внутрішнього контролю є безпідставними, оскільки позивачка, як начальник групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 координує діяльність менеджерів внутрішнього контролю, наглядає за належною роботою менеджерів внутрішнього контролю, контролює виконання плану управління ризиками, організує періодичні перевірки стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих військових частинах та структурних підрозділах органу військового управління у відповідності до п. 8.2.1 Порядку №145.
Щодо висновків службового розслідування в частині невиконання Плану моніторингу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , некоректності визначення ризиків у ньому, а також відсутності документального підтвердження фактичного здійснення заходів моніторингу ризиків внутрішнього контролю керівниками структурних підрозділів військової частини НОМЕР_2 , суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень п. 1.2, 6.1, 6.5.1, 6.5.3 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145, план моніторингу внутрішнього контролю - це комплекс заходів моніторингу за відповідністю внутрішнього контролю встановленим вимогам, фактичного виконання визначеним особовим складом заходів контролю та усунення недоліків, виявлених у ході контрольних та аудиторських заходів в установі.
Моніторинг здійснюється як постійний процес проведення оцінки якості функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками. З метою повного та своєчасного виконання процедур внутрішнього контролю керівник установи організовує розроблення Плану моніторингу внутрішнього контролю. Безпосереднє виконання плану моніторингу внутрішнього контролю покладається на менеджера внутрішнього контролю, а нагляд за його виконанням у підпорядкованих військових частинах здійснюється координаторами внутрішнього контролю органів військового управління.
План моніторингу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 на 2024 рік зареєстрований 15.05.2024 року за №10543, однак відміток про виконання заходів контролю він не містить. Також, відсутнє документальне підтвердження здійснення менеджером внутрішнього контролю моніторингу за здійсненням посадовими особами заходів контролю для впливу на ризики, а саме доповіді відповідних керівних структурних підрозділів, оцінки виконання контрольної процедури не проставлені. В Плані моніторингу не зазначені ризики, які зазначені в Плані управління ризиками, зокрема «не відшкодування винними особами завданої шкоди», «не оприбуткування військовими частинами отриманої благодійної допомоги та/або ненадання до служб забезпечення за визначеною номенклатурою та відповідальних за формування і виконання бюджетних програм (підпрограм) повної, своєчасної та достовірної інформації про обсяги отриманої благодійної допомоги, невнесення змін до кошторисів військових частин», «незнання особовим складом правил поводження з ключовими та керівними документами до техніки спеціального зв`язку». В Плані моніторингу зазначено «щоквартально» в рядку, який призначений для опису конкретного ідентифікованого ризику. Щоквартальні звіти про виконання Плану моніторингу внутрішнього контролю у відповідності до вимог розпорядження начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 07.04.2024 року №180/р за II та III квартали не подавалися.
У Плані моніторингу розділ «Про щоквартальний моніторинг усунення порушень та виконання пропозицій (рекомендацій)» наявний та наповнений інформацією про підпорядковані військові частини, однак інформація заповнена хаотично, не послідовно, без відповідного опрацювання інформації про порушення в кожній підпорядкованій військовій частині, не внесені пропозиції та рекомендації після аудиторських заходів, кінцеві терміни, вжитті щоквартальні заходи не заповнені.
Таким чином, виконання Плану моніторингу внутрішнього контролю не підтверджується належними доказами.
Військова частина НОМЕР_2 листом від 07.10.2024 року №1528/27/9573 (виконавець Копецька Е.М.) звітувала, що виконання плану моніторингу управління ризиками та плану моніторингу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 взято на постійний контроль.
З пояснень менеджера внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбачається, що він не здійснював виконання Плану моніторингу, контрольні заходи по ризикам визначеним в Плані моніторингу не проводив. Менеджери внутрішнього контролю підпорядкованих військових частин НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 не змогли відповісти на питання щодо виконання Плану моніторингу внутрішнього контролю.
Таким чином, начальник групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , як координатор внутрішнього контролю, не здійснювала нагляд за виконанням Плану моніторингу, не здійснювались заходи контролю над виконанням пропозицій після аудиторських заходів у підпорядкованих військових частинах.
Доказів, які б свідчили про протилежне позивачкою до суду не надано.
Дійсно позивачка посилається на донесення військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2024 року №1528/27/9162, а також лист військової частини НОМЕР_2 від 07.10.2024 року №1528/27/9573, в яких зазначено про усунення цих порушень, однак ці обставини і свідчать про їх наявність до цього часу, відсутність відміток, які проставлені в подальшому. При цьому, ці документи не спростовують відсутність документального підтвердження здійснення менеджером внутрішнього контролю моніторингу за здійсненням посадовими особами заходів контролю для впливу на ризики.
Щодо висновків службового розслідування в частині відсутності документального підтвердження про проведення перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками у військових частинах, які підпорядковані військовій частині НОМЕР_2 , суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень п. 8.2.1 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145 до повноважень координатора внутрішнього контролю належить організація періодичних перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих установах та структурних підрозділах органу військового управління.
Дійсно відповідно до наявного в справі графіку проведення перевірок організації та функціонування внутрішнього контролю у підпорядкованих військових частинах на 2024 рік, затвердженого 09.04.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , група внутрішнього контролю спланувала проведення періодичних перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих військових частинах НОМЕР_2 з 09.09.2024 року по кінець 2024 року.
Також, матеріалами справи підтверджується, що начальником групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 направлений на адресу командира військової частини НОМЕР_2 рапорт (вх. 1941р від 09.09.2024 року) про надання дозволу на внесення змін дот графіку в зв`язку з проведенням службових розслідувань командуванням військової частини НОМЕР_1 , на якому міститься резолюція командира військової частини НОМЕР_2 «дозволяю внести зміни».
Разом з цим, оновлений графік із змінами не був складений і затверджений, доказів протилежного до суду не надано.
Крім того, слід зазначити, що графік передбачає проведення перевірок тільки з вересня 2024 року, графік затверджений тільки в квітні 2024 року, хоча до повноважень координатора внутрішнього контролю належить організація саме періодичних перевірок стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками, що на думку суду свідчить про неналежну організацію роботи в цій сфері.
Також, відповідно до Плану усунення недоліків за результатами перевірки реального стану справ щодо організації функціонування та координації внутрішнього контролю та управління ризиками у військовій частині НОМЕР_2 строк виконання цього недоліку вказано до 24.09.2024 року, однак фактично протягом 2024 року не проведено жодної перевірки стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих військових частинах НОМЕР_2 , доказів протилежного до суду не надано.
В даному випадку, суд погоджується з тим, що начальником групою внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , яка призначена на цю посаду наказом від 08.07.2023 року, неналежним чином організовано періодичні перевірки стану організації внутрішнього контролю та управління ризиками в підпорядкованих військових частинах.
Щодо висновків службового розслідування в частині відсутності інформації стосовно збору та аналізу відомостей з питань організації і здійснення внутрішнього контролю та управління ризиками від військових частин, які підпорядковані військовій частині НОМЕР_2 , а також ненадання рекомендацій стосовно належного функціонування системи внутрішнього контролю, суд звертає увагу на наступне.
В ході службового розслідування Комісією встановлено відсутність будь-якої інформації та документів, які б спростовували зазначені обставини, будь-які документи, які б підтверджували здійснення аналізу інформації, документів підпорядкованих військових частин з питань організації і здійснення внутрішнього контролю та управління ризиками, надання рекомендацій підпорядкованим військовим частинам щодо належного функціонування системи внутрішнього контролю, комісією не виявлені.
Будь-яких доказів, які б спростовували це порушення позивачкою до суду не надано та не наведено таких документів, їх зміст, реквізити, тощо.
Щодо висновків службового розслідування в частині нездійснення періодичного інформування командира військової частини НОМЕР_2 стосовно питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень п. 8.2.3 «Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 року №145, координатор внутрішнього контролю своєчасно організовує збір та аналіз інформаційних і звітних матеріалів з питань внутрішнього контролю підпорядкованих установ, підготовку звітів із внутрішнього контролю за орган військового управління. За результатами розгляду звітів керівником органу військового управління приймаються рішення щодо напрямків підвищення ефективності внутрішнього контролю, які доводяться до підпорядкованих установ та структурних підрозділів органу військового управління.
При цьому, Положення про внутрішній контроль у військовій частині НОМЕР_2 , затверджене наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.09.2023 року №369 та підписане начальником групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 не передбачає письмове періодичне інформування командира військової частини з питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах.
Крім того, під час службового розслідування комісії не було надано підтверджуючих документів (звітів, або доповідних записок) про здійснення періодичного інформування командира військової частини з питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах.
Під час надання пояснень командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 зазначав про інформування його ОСОБА_2 про оцінку результатів діяльності з внутрішнього контролю підпорядкованих частин, контроль за виконанням плану управління ризиками, подання звітів з питань внутрішнього контролю письмово та шляхом доповідей.
Крім того, позивачка в обґрунтування відсутності порушень в цій частині посилається на довідку – доповідь командиру військової частини НОМЕР_2 про результати роботи ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_5 (від 26.07.24 року вх.15716), Рапорт ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_2 (від 17.08.24 року вх.№43/р), Рапорт ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_2 (від 07.10.24 року вх.№390/р), Донесення командира військової частини НОМЕР_2 (від 25.09.24 року вих. №1528/27/9162), План усунення недоліків перевірки, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 від 15.09.2024 року (вх. №19056), доповідь командиру військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2024 року про стан внутрішнього контролю у військовій частині НОМЕР_6 та про надання методичної допомоги, Доповідь командиру військової частини НОМЕР_2 від 11.02.2024 року про стан внутрішнього контролю у військовій частині НОМЕР_6 та про надання методичної допомоги, Доповідь про результати роботи з питань внутрішнього контролю в військовій частині НОМЕР_8 та НОМЕР_4 в період з 04.01.2024 по 06.01.2024 (12.01.24 року вих. №1528/22/453).
Однак суд критично ставиться до зазначених доказів, оскільки вони не свідчать про періодичність інформування командира військової частини з питань організації та функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками у підпорядкованих військових частинах.
Так, довідка – доповідь від 26.07.24 року №15716, Рапорт ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_2 від 17.08.24 року №43/р, Рапорт ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_2 від 07.10.24 року №390/р, Доповідь від 12.01.24 року №1528/22/453 про результати роботи з питань внутрішнього контролю в військовій частині НОМЕР_8 та НОМЕР_4 в період з 04.01.2024 року по 06.01.2024 року стосуються вузького питання щодо корупційних ризиків та порушення антикорупційного законодавства, рапорт від 17.08.24 року взагалі стосується зняття з ОСОБА_1 повноважень уповноваженої особи з питань протидії корупції; донесення командира військової частини НОМЕР_2 від 25.09.24 року №1528/27/9162), План усунення недоліків перевірки, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 від 15.09.2024 року №19056 стосуються вже виявлених порушень під час перевірки та їх усунення.
Слід зазначити, що матеріалами справи не підтверджується саме періодичне інформування позивачкою командира військової частини шляхом, зокрема, звітів про загальний стан внутрішнього контролю у підпорядкованих військових частинах, які б давали можливість командиру вчасно приймати управлінські рішення та реагувати на наявні порушення.
Таким чином, матеріалами службового розслідування підтверджуються висновки, викладені в акті службового розслідування, акт службового розслідування містить як фактичний опис допущених порушень, так і нормативне обґрунтування висновків службового розслідування, обставини, встановлені під час службового розслідування не спростовані позивачкою у цій справі. З матеріалів службового розслідування вбачається системність виявлених порушень майже у всіх сферах внутрішнього контролю, що і відображено в акті службового розслідування.
Посилання позивачки на висновки попередньої планової перевірки, яка проводилася у військовій частині НОМЕР_2 в квітні 2024 року з аналогічних питань, які мають протилежний зміст, є безпідставним, оскільки цією перевіркою також було встановлено ряд порушень із зазначенням строків їх усунення та ці висновки не спростовують обставин, встановлених під час позапланової перевірки та під час проведення службового розслідування, факти порушень відображені в акті службового розслідування та підтверджуються його матеріалами.
Згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.02.2020 року у справі №813/1021/17 підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причин і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
В даному випадку, матеріалами службового розслідування доведено як факти порушень, так і вину позивачки, встановлено її ступень, причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушень.
Посилання позивачки на об`єктивні причини, які не давали їй можливість належним чином виконувати свої службові обов`язки, зокрема, перебування у відрядженнях, на лікуванні, не отримання методичної допомоги у новій сфері діяльності, недостатності штату групи внутрішнього контролю, не проходження навчань, тощо, не спростовує самих фактів допущених порушень, не знімає з ОСОБА_1 , як начальника групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 , відповідальності за порушення, які мають системний характер та вчинялися протягом всього часу перебування позивачки на посаді, щодо було виявлено в більшій або в меншій мірі як під час планової перевірки так і позапланової, при цьому порядок та підстави проведення таких перевірок не є предметом оскарження в цій справі, а беруться до уваги судом виключно як докази фактів вчинення порушень.
Крім того, за результатами планової та позапланової перевірки були розроблені плани усунення недоліків із строками виконання, порушення, виявлені під час цих перевірок не заперечувалися та на усунення недоліків здійснювалися певні дії, що відображено в донесенні та доповіді на виконання доповідних записок.
Щодо виду дисциплінарного стягнення слід зазначити, що «попередження про неповну службову відповідність» не є найсуворішим стягненням та такий вид стягнення обумовлений наявністю у позивачки дисциплінарного стягнення у вигляді «суворої догани», застосованого раніше в жовтні 2024 року.
Враховуючи зазначені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1 «Про результати службового розслідування».
Щодо позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивачки невиплаченої премії за грудень 2024 року в розмірі 21325,85 грн., вони також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.01.2025 року №4 ОСОБА_1 позбавлено щомісячної премії за грудень 2024 року в в`язку із притягненням її до дисциплінарної відповідальності наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1.
Відповідно до положень п. 1, 5 Розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, у випадку накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.
Оскільки суд прийшов до висновку про правомірність притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, позбавлення позивачки премії є також правомірним. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню повністю.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1 «Про результати службового розслідування», стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивачки невиплачену премію за грудень 2024 року в розмірі 21325,85 грн. – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.