Справа № 287/102/26
3/287/1681/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 11.09.2015 Олевським РС УДМС України в Житомирській області, жителя АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
До Олевського районного суду Житомирської області із Відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Винару Л.В.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 191043 від 27.01.2026 вбачається, що 27.01.2026, о 11 год. 42 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював торгівлю дизельним пальним, не маючи відповідних документів, а саме ліцензії на право роздрібної, оптової торгівлі пальним , які були відсутні на АЗС на момент перевірки, чим порушив ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1  не надходило. 
За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь ОСОБА_1 у справі за ч. 1 ст. 164 КУпАП не є обов`язковою, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності за наявними матеріалами справи.
Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Суд зазначає, що об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об єднань юридичних осіб» під господарською діяльністю слід розуміти діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Під некомерційною господарською діяльністю розуміється господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, підприємства, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
З наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не вбачається, що ОСОБА_1 систематично здійснював торгівлю пальним. 
Наявний рапорт старшого оперуповноваженого ОВС УСР в Житомирській області є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про правомірність дій працівників поліції щодо складання адміністративних матеріалів, а працівник поліції не є у цьому випадку безсторонньою особою. Тому рапорт не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а дійшов аналогічного правового висновку.
З копії витягу з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вбачається, що ТОВ «Олевськ Бетон Буд» має ліцензію на зберігання пального. 
Отже, будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_1 вчиняє систематичні дії спрямовані на провадження господарської діяльності із торгівлі пальним, матеріали справи не містять.
Слід зазначити, що торгівля, в тому числі пальним, передбачає дії, пов`язані з відчуженням товару або передачею його іншій особі, що має оплатний характер.
Відсутність достовірних даних про те, що у час та в місці, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 здійснював торгівлю пальним за відсутності в матеріалах справи розрахункових документів, які б підтверджували факт купівлі-продажу, дає підстави прийти до висновку про недоведеність здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без отримання ліцензії, як це передбачено диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
На підставі ч.1 ст.164 КУпАП, керуючись ст.ст. 247, 283-285, 287 КУпАП,суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративне провадження відносно  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.
Звільнити  ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:	  	Л.  В.  Винар