Справа № 344/3874/26 
Провадження № 1-кп/344/871/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Карайкове Солонянського району Дніпропетровської області; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має три малолітні дитини, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого: 27.05.2024 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч.2 ст. 286-1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ять тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 5 років; 02.06.2025 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч.1 ст. 389 КК України з урахуванням вироку Івано-Франківського апеляційного суду від 27.08.2025 року, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та покарання у виді штрафу в розмірі п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, які виконувати самостійно.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,- 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_5 вчинив ухилення засудженим від покарання у виді займатись певною діяльністю.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, 27 травня 2024 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначено остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить вісімдесят п`ять тисяч гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.
27 червня 2024 року вирок набрав законної сили, після перегляду Івано-Франківським апеляційним судом, в частині призначеного покарання та залишено без змін.
28 червня 2024 року вирок для виконання спрямований до Івано-Франківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.
02.06.2025 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.
27 серпня 2025 року вирок набрав законної сили та для виконання спрямований до Івано-Франківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.
29 вересня 2025 року ОСОБА_5 поставлений на облік в Івано-Франківському районному відділі з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.
Так, 07 жовтня 2025 року ОСОБА_5 з`явився до Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, де йому роз`яснено умови відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 5 років і попереджено про те, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України, про що у засудженого відібрана письмова розписка.
Однак, незважаючи на попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, розуміючи наслідки ухилення від покарання, 10 жовтня 2025 року керуючи транспортним засобом марки «Renault Master» з державним номерним знаком НОМЕР_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 10 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП, керуючи транспортним засобом в м. Івано-Франківську по вулиці В. Стуса був не пристебнутий ременем безпеки, перевозив дітей, зріст яких нижче 150 см без спеціально утримуючих систем, що дає змогу їх пристебнути, а також без поліса «Обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності», порушуючи при цьому п. 2.3 «в», п. 21.11 «б», п. 2 «ґ» Правил дорожнього руху - Порушення правил перевезення дітей та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 10 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП. Внаслідок чого працівниками Управління Патрульної поліції в Івано-Франківській області було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БАД№ 531748.
Усвідомлюючи правові наслідки, своїми діями ОСОБА_5 умисно ухилився від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що справді щодо нього було рішення судів, якими на нього накладено штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, а також покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Також, суду пояснив, що 10.05.2025 року він приїхав до колишньої дружини провідати дітей, які були хворі. Виявивши, що діти і справді хворі, він в телефонному режимі зв`язався із педіатром і домовився про зустріч, після чого повіз дітей на огляд. Практично ж одразу як виїхав, був зупинений працівниками поліції. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.389 КК України як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 .
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою повторно. 
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винного, зокрема його вік, те, що обвинувачений раніше судимий, одружена, на утриманні має три малолітні дитини, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; щире каяття, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні, як обставину, що пом`якшує покарання, та вчинення кримінального правопорушення особою повторно, як обставину, яка обтяжує покарання.
З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст. 71 та ст. 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суд суворо не карати та застосувати покарання у виді пробаційного нагляду, враховуючи також особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч.1 ст.389 КК України у межах санкції вказаної статті у виді обмеження волі.
Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, таке покарання на переконання суду буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів; відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.
Відповідно до вироку Івано-Франківського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.389 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати покарання, невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2024 року, та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, та покарання у виді штрафу в розмірі п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, які виконувати самостійно.
Згідно відповіді Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, станом на 23.04.2026 року ОСОБА_5 відбув покарання у виді пробаційного нагляду 6 місяців 25 днів (невідбута частина – 5 місяців 5 днів), штрафу сплачено 26 500,00 грн (несплачена сума – 58 500,00 грн), покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відбув 1 рік 9 місяців 27 днів ( невідбутий термін – 3 роки 2 місяці 3 дні). 
Щодо позиції захисника та обвинуваченого про призначення покарання у вигляді пробаційного нагляду, суд вважає за необхідне зазначити те, що відповідно до ч.5 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.
Також, суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають та виконуються самостійно.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Цивільний позов відсутній.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 393, ч. 15 ст. 615 КПК України, - 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком один рік. 

На підставі ст. 71 та ст. 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.06.2025 з урахуванням вироку Івано-Франківського апеляційного суду від 27.08.2025 року, та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один місяць), та покарання у виді штрафу в розмірі п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, які виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_6