Справа №591/1206/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.	
Номер провадження 33/816/1157/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В.,

з участю захисника Кузченко Т.М., розглянувши у залі суду в м. Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кузченко Т.М. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 26.03.2026, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2026 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн та позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн за те, що 01.02.2026, о 14-57 год., у м. Суми, по вул. Герасима Кондратьєва, 157, керував т/з Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник Кузченко Т.М. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 26.03.2026 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова місцевого суду є незаконною, постановлена без з`ясування усіх обставин справи, є немотивованою та необгрунтованою, докази вчинення адміністративного правопорушення відсутні, судом не враховані порушення процедури поліцейськими та не враховано, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду в лікарні до складання протоколу про адміністративне правопорушення. Зафіксовані в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння є вигадками поліцейського та спростовуються відеозаписом. 
На думку скаржника ОСОБА_1 був зупинений безпідставно, докази порушення ним правил дорожнього руху відсутні. 
Направлення, яке долучено до матеріалів справи, на думку захисника є недопустимим доказом, його не було вручено особі, оскільки проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Вважає, що лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право складати протокол про скоєння адміністративного правопорушення. Також час складання вказаного направлення 15:15 год. не відповідає дійсності, оскільки відповідно до запису з нагрудних камер працівників поліції вказане направлення поліцейський почав заповнювати в 16:10 год.
Також судом не враховано факт надання згоди ОСОБА_1 ще до завершення процедури огляду пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з боді камери (clip-0) о 15:44 год. Працівники поліції безпідставно проігнорували бажання її підзахисного пройти огляд на стан сп`яніння. 
Крім того вважає, що працівник поліції діяв упереджено, оскільки на місце зупинки безпідставно викликав працівників ТЦК. 
З врахуванням усіх доводів вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В судовому засіданні захисник Кузченко Т.М. скаргу підтримала із мотивів, зазначених у ній.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про розгляд скарги був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими з наступних підстав.

Щодо безпідставної зупинки

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» підставою для зупинки працівником поліції транспортного засобу є зокрема порушення водієм Правила дорожнього руху.
Підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу може бути не тільки безпосереднє порушення водієм ПДР, а й наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.
З наявного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що одразу після зупинки працівники поліції розпочали процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, пов`язаного із проїздом перехрестя на заборонений сигнал світлофору. За клопотанням ОСОБА_1 про необхідність скористатися правовою допомогою розгляд справи за вказаним інкримінованим адміністративним правопорушення працівниками поліції було відкладено.
Вказаний відеозапис події свідчить про те, що зупинка працівниками поліції автомобіля була пов`язана виключно з метою вчинення дій щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності за скоєння порушень Правил дорожнього руху, тобто працівники поліції не діяли свавільно, а здійснювали свої службові обов`язки у межах передбачених законом повноважень.
Окрім того, згідно приписів п. 1, 4 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, в тому числі перевіряти документи та зупиняти т/з, враховуючи дію в країні воєнного стану.
Апеляційний суд також зазначає, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Так, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою для притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій може перебувати в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, то факт необізнаності про причину зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.
Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо безпідставної зупинки працівниками поліції транспортного засобу, спростовуються наявним відеозаписом та крім того, не мають суттєвого значення для встановлення наявності д діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння 

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є безпідставними та спростовуються відеозаписом подій. 
Зокрема, працівник поліції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про наявність ознак наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці, казав, що ОСОБА_1 тримає пачку цигарок і в нього трясуться руки, ОСОБА_1 при цьому не заперечував цього, визнавав, що нервує, тобто на місці частково погоджувався із наявністю у нього відповідних ознак але заперечував факт перебування у стані наркотичного сп`яніння. 
Небезпідставним є зазначення у протоколі і такої ознаки, як поведінка, що не відповідає обстановці, оскільки після зупинки транспортного засобу водій на вимогу працівників поліції, які поводили себе коректно, тривалий час не повідомляв своє прізвище та не надавав документів, що посвідчують його особу, для перевірки. 
Разом з цим, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено конкретні ознаки наркотичного сп`яніння, з якими ОСОБА_1 був ознайомлений та, підписуючи протокол, зауважень не надавав. 
Крім того, відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Пунктом 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Тобто, встановлення наявності чи відсутності ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння належить до дискреційних повноважень саме працівника поліції. Під час розгляду справи до повноважень судді першої чи апеляційної інстанції не входить виявлення таких ознак у особи з долученого до протоколу відеозапису.

Щодо відмови від проходження огляду

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю спростовуються наявним в матеріалах відеозаписом.
Так, з наявного відеозапису (clip-0) вбачається, що близько 15 год. 15 хв. 40 сек. на пропозицію працівника поліцію пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 чітко відповів, що відмовляється від такого огляду.
Крім того, безпідставними є твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 ще до завершення процедури огляду пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, о 15:44 год. надав згоду на проведення огляду в медичному закладі.
Таке твердження не відповідає обставинам справи та також спростовується відеозаписом (clip-0). Зокрема, з цього відеозапису вбачається, що після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду близько 15 год. 15 хв. 40 сек., після роз`яснення йому прав та повідомлення працівником поліції про складання протоколу про адміністративне правопорушення, після початку складання протоколу та після повідомлення йому дати розгляду справи судом, близько 15:44 год. ОСОБА_1 підійшов до працівника поліції та почав казати, що він нервує, йому необхідні права для можливості заробітку, а також що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння, однак згоди пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння він не висловлював. 

Щодо порушення порядку складання та вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і ПДР, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
За змістом частини шостої статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються зазначеними вище Інструкцією № 1452/735 та Порядком № 1103. Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів. 
Відповідно до Правової позиції Великої Палати Верховного Суду згідно з Постановою від 10 липня 2025 року у справі № 990SСGС/9/25 приписи розділу ІІ Інструкції № 1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу незастосовні до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тільки алкогольного. На це вказує і пункт 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735. Тобто поліцейський не проводить огляду на стан таких різновидів сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.
Жодною із наведених вище норм не передбачено, що працівник поліції повинен запропонувати особі пройти огляд в медичному закладі після вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Таке твердження захисника грунтується на довільному тлумаченні правових норм.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
За змістом, форма направлення не передбачає засвідчення таких обставин, як: здійснення пропозиції працівником поліції водієві пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, фіксування згоди чи відмови особи пройти такий огляд, наявності будь-яких підписів водія.
Передбаченим законом порядком огляду на стан сп`яніння не передбачено, що відповідне направлення є документом, який підтверджує чи спростовує дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння. 
Враховуючи викладене, у даному випадку факт складання відповідного направлення не має суттєвого значення, оскільки не підтверджує та не спростовує факт відмови особи від огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння. 
Можлива невідповідність у часі складання працівниками поліції відповідного направлення не є тією обставиною, яка істотно впливає у даному випадку на порушення процедури огляду на стан сп`яніння. 

Щодо виклику працівників ТЦК

Також безпідставними є твердження захисника про упередженість працівників поліції у зв`язку з викликом на місце зупинки працівників ТЦК. 
По-перше, присутність на місці зупинки водія у зв`язку з можливими порушеннями правил військового обліку останнім працівників ТЦК, навіть якщо працівники ТЦК були викликані працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції та не спростовує факт відмови водія від такого огляду.
По-друге, з відеозапису, який було проглянуто та враховано апеляційним судом в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, вбачається, що присутність працівників ТЦК ніяким чином не була використана працівниками поліції для спонукання ОСОБА_1 до відмови и від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Навпаки, працівники поліції кілька разів пропонували пройти такий огляд, ніяким чином не підбурювали водія відмовитися пройти такий огляд. 
Тому присутність працівників ТЦК у даному випадку не вплинула на законність процедури огляду на стан сп`яніння.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.
Апеляційний суд, переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 26.03.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Кузченко Т.М. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Янголь Є.  В.