Справа № 459/151/26 
Провадження № 2/459/44/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Штибель А. Р., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Шептицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Брух Андрій Олексійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, у якому просить виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, як батька з актового запису про народження №232 від 26 травня 2016 року, складеного Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що сторони певний час перебували у близьких стосунках та періодично підтримували особисті відносини. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_4 . Відомості про батька дитини в актовому записі про народження були внесені органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі ст. 126 СК України, за спільною заявою сторін, у зв`язку з чим позивача було записано батьком у актовому записі про народження №232 від 26 травня 2016 року. З часом, коли дитина підросла, він почав помічати відсутність у дитини зовнішніх ознак, притаманних йому та членам його родини. Порівнюючи дитину із сімейними фотографіями та зовнішніми рисами інших родичів, позивач почав сумніватися у своєму батьківстві. З метою перевірки своїх сумнівів позивач звернувся до медико-генетичного центру для проведення генетичного дослідження (аналізу ДНК) на встановлення батьківства. 17 грудня 2025 року у медико-генетичному центрі «MAMA РАРА» було проведено відповідне дослідження №51591-65407, за результатами якого встановлено, що ймовірність батьківства позивача щодо дитини становить 0 %, що виключає його біологічне батьківство. У зв`язку із зазначеним позивач вважає, що запис про нього як батька дитини є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам. З урахуванням наведеного, представник позивача просить суд позов задовольнити.
Ухвалою від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
19.02.2026 відповідачка подала до суду заяву про визнання позову, в якій зазначила, що позовні вимоги про виключення відомостей про позивача як батька дитини з актового запису про народження визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка пояснила, що до проведення генетичного дослідження була переконана у батьківстві позивача щодо її сина і не мала наміру вводити позивача в оману щодо його батьківства. У зв`язку з цим відповідачка просила суд задовольнити позов та при вирішенні справи врахувати факт визнання нею позову при розподілі судових витрат.
05.03.2026 сторони та третя особа у підготовче судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.
Представник позивача подав заяву, в якій просив здійснити розгляд даної справи без участі сторони позивача, де також вказав, що позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. 
Відповідачка також подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності.
Від представника третьої особи – Шептицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
У даній справі у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні у зв`язку із визнанням позову відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки повне рішення виготовлено 11 березня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 5 березня 2026 року, датою ухвалення даного рішення є саме 11 березня 2026 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 29.03.2022 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 7). 
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини №00055551108 від 24.12.2025 відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 126 СК України (за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою) (а. с. 9). 
Згідно з результатом генетичного дослідження №51591-65407 від 25.12.2025, проведеного у медико-генетичному центрі «MAMA PAPA», ймовірність батьківства позивача ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_3 становить 0 %, що виключає біологічне батьківство позивача (а. с. 8).
Позивач заперечує факт того, що він є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та просить суд виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження дитини.
При ухваленні рішення суд керується наступними нормами чинного законодавства України.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Питання визначення походження дитини унормовані главою 12 Сімейного кодексу України.
Положеннями ст. 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного станув порядку, встановленому статтями 122 (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та 125 (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Згідно із ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (аб. 1 ч. 1 ст. 135 СК України).
Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).
У п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 29.03.2022 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
При цьому, відомості щодо батька дитини були внесені у порядку, передбачегому ст. 126 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини №00055551108 від 24.12.2025 (за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). 
Шлюб між сторонами не укладався.
Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Між тим Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
З результату дослідження №51591-65407 від 25.12.2025 вбачається, що медико-генетичним центром «MAMA PAPA» проведено аналіз ДНК на батьківство за участю передбачуваного батька ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , відповідно до якого виходячи з результатів дослідження, отриманих шляхом аналізу ДНК, ймовірність батьківства становить 0%. Передбачуваний батько виключається як біологічний батько тестованої дитини.
Відповідачка ОСОБА_2 у письмовій заяві від 19.02.2026 не заперечує того факту, що її син ОСОБА_3 не має кровного споріднення (не є біологічною дитиною) з позивачем ОСОБА_1 та не заперечує щодо виключення відомостей про позивача як батька її дитини із актового запису.
Також судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про необ`єктивність чи неправильність вказаного дослідження, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про оспорювання батьківства належними і допустимими доказами.
При цьому відповідачка ОСОБА_2 у письмовій заяві від 19.02.2026 не заперечує, що її син ОСОБА_3 не має кровного споріднення (не є біологічною дитиною) позивача ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Суд не вбачає підстав ставити під сумнів добровільність визнання позову відповідачкою та достовірність її письмових пояснень щодо відсутності кровного споріднення між позивачем та її дитиною, оскільки відсутність кровного споріднення між дитиною та позивачем підтверджується результатами молекулярно-генетичного дослідження.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову відсутні, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що позивачем доведено відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_3 , батьком якого він записаний, беручи до уваги те, що відповідачка визнала позовні вимоги, достовірність проведеного позивачем дослідження ніким не оспорено, а тому суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, відтак позов слід задовольнити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відтак, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №1816-0737-8365-3399 від 16.01.2026, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідачки в користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 142, 206, 247, 259, 263-265,268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, як батька з актового запису про народження №232 від 26 травня 2016 року, складеного Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 11.03.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), 
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ), 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Шептицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ЄДРПОУ: 25323622, адреса: 80109, Львівська область, м. Шептицький, вул. Грушевського, 2).

Суддя:       М.  В.  Мельникович