Справа № 466/12323/25
Провадження №2/951/160/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року          селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Лавренюк О.М., 
за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.11.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 . Постановами Жовківського районного суду Львівської області від 22.12.2022 у справах №444/3065/22, №444/3063/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КупАП.
На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.210206613.
До позивача звернувся власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , із заявою про виплату страхового відшкодування від 22.11.2022. На підставі страхового акта №23508/1 від 24.01.2023 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування в розмірі 87641,80 грн. 
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач відмовляється добровільно відшкодовувати шкоду, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 87641,80 грн, судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою судді від 26.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 17.03.2026. При цьому на виконання вимог частини восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддею отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача. За змістом відповіді №2370486 від 23.02.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.02.2017 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Також 23.02.2026 направлено запит у Козівську селищну раду Тернопільської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 25.02.2026 на адресу суду надійшла відповідь про те, що згідно даних реєстру Козівської територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.02.2017 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Додаткові відомості про реєстрацію місця проживання особи відсутні.
Відтак останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, ураховуючи вимоги частини десятої статті 187 ЦПК України, постановлено здійснювати виклик відповідача ОСОБА_1 у судові засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвалою суду від 17.03.2026 відкладено судовий розгляд цивільної справи на 16.04.2026.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві від 15.04.2026 позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини одинадцятої статті 128, частини десятої статті 187 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» за посиланням https://kz.te.court.gov.ua/sud1908/gromadyanam/vukluk/1991899/ (а.с. 92).
Так, відповідно до вимог частини одинадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Крім цього, було направлено судові повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 88, 93-94).
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав.
Ураховуючи викладене, ухвалою суду від 16.04.2026 визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.11.2022 о 20 год. 30 хв. на автомобільній дорозі під`їзд до м. Львова 0 км + 986 м, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , після чого транспортний засіб «Volkswagen Caddy» здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 22.12.2022 у справі №444/3065/22, яка набрала законної сили 03.01.2023, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с. 3). 
Також постановою Жовківського районного суду Львівської області від 22.12.2022 у справі №444/3063/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 4).
Обставина наявності вини відповідача ОСОБА_1 у заподіянні матеріальних збитків пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до вимог частини шостої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.11.2022, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.210206613 від 24.07.2022, укладеного ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з ОСОБА_4 , строком дії з 25.07.2022 по 24.07.2023 (а.с. 5). 
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водієм транспортного засобу «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 .
22.11.2022 ОСОБА_5 , власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка сталася 09.11.2022 (а.с. 8-10).
10.12.2022 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , що вбачається з протоколу технічного огляду колісного транспортного засобу від 10.12.2022 (а.с. 11).
05.01.2023 складено звіт №SOS_221207-252738 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 12-14).
09.02.2023 складено ремонтну калькуляцію №23508, відповідно до якої вирахувано вартість ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 15-17).
На підставі страхового акта №23508/1 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_5 в розмірі 87641,80 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №00088906 від 25.01.2023 (а.с. 18, 19).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
На момент виникнення спірних правовідносин відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України були унормовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 №1909-IX страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
За пиписами підпункту "а" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Верховний Суд у постанові від 24.03.2021 у справі № 523/3212/19 (провадження №61-12680св20) виснував, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Таким чином, оскільки страховиком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 87641,80 грн, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 
Слід зауважити, що розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілому відповідачем не оспорювався, жодних доказів на його спростування суду не надано, тому у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів надані на його обґрунтування докази.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 87641,80 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн відповідно до платіжної інструкції №152579 від 24.11.2025 (а.с. 21). 
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 87641,80 грн (вісімдесят сім тисяч шістсот сорок одна гривня 80 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Козівським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, код ЄДРПОУ: 20782312.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 16.04.2026.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк