ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9888/25  Номер провадження 22-ц/814/1387/26	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2025 року, постановлене суддею Тімошенко Н.В.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», треті особи: Терешківська сільська рада Полтавського району Полтавської області, Головне управління Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Полтавській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
29.06.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що будучи інвалідом війни, учасником бойових дій, ветераном Національної поліції України, через Урядовий контактний центр, подав офіційно ряд заяв до різних державних органів стосовно незаконних будівельних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважає, що указані споруди побудовані незаконно на газопроводі, який подає газ до споживачів, що становить загрозу для навколишнього середовища та безпосередньо майна позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Про обставини викладеного позивач повідомляв Терешківську сільську раду та Головне управління Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Полтавській області з вимогою провести додаткову перевірку по факту незаконного будівництва та вжиття заходів реагування, зокрема, скласти акти та винести приписи, відреагувати та попередити, провести детальні обстеження газопроводу щодо недопущення його пошкодження. Проте такі його заяви перенаправляли до АТ «Полтавагаз», для вжиття заходів реагування. Натомість, відповідачем надано формальні відповіді від 18.06.2025 №12/07914/1/18723 та №12/07914/1/18723, від 26.06.2025 №12/08335/19725, зміст яких суперечить вимогам Закону України «Про звернення громадян», що, на думку позивача, свідчить про відсутність національного захисту та є порушенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Із підстав викладеного, просить суд захистити порушене право, а саме: 
- визнати протиправною бездіяльність АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції України, інваліда війни, щодо незаконних будівельних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , побудованих незаконно на газопроводі з урахуванням вимог Закону України «Про звернення громадян»;
- визнати протиправною бездіяльність АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» щодо невжиття відповідних заходів реагування з урахуванням вимог Закону України «Про звернення громадян» по обставинам, викладеним у заявах ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції України, інваліда війни, щодо незаконних будівельних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , побудованих незаконно на газопроводі з урахуванням незаконних відповідей від 18.06.2025 №12/07914/1/18723, від 26.06.2025 №12/08335/19725, від 18.06.2025 №12/07914/1/18723;
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції України, інваліда війни та вжити заходи реагування з урахуванням обставин, установлених судом та вимог Закону України «Про звернення громадян».
Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 19.11.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідач належним чином виконав свої обов`язки щодо розгляду звернень позивача відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та надав відповіді у встановлені строки, провівши перевірку викладених обставин у межах своєї компетенції.
Позивач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Зазначає, що оскаржуване судове рішення містить недостовірні відомості стосовно того, що працівниками АТ «Оператор ГРМ «Полтавагаз» було проведено виїзд на місце та перевірку обставин, викладених у зверненні. Зокрема, що за результатами перевірки встановлено, що будівельні споруди за адресою АДРЕСА_1 , знаходяться на відстані понад 2 метри від газопроводу та не порушують охоронну зону газопроводу відповідно до ДБН В.2.5-20-2018 «Газопостачання». 
Наголошує, що обставини викладеного спростовуються листом АТ «Полтавагаз» від 02.12.2025 №10/14964/37743, із якого убачається, що 11.11.2025 працівниками Полтавського УЕГС АТ «Полтавагаз» за вказаною адресою було механічно від`єднано газопроводу-вводу низького тиску від розподільчого газопроводу низького тиску під землею у зв`язку з порушенням п.19 Наказу Міністерства енергетики України від 21.10.2024, а саме виконано прибудову до літньої кухні в межах охоронної зони газопроводу-вводу.
На підтвердження порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, посилається на лист Державної інспекції архітектури та містобудування України №5976/02/13-25 від 19.11.2025, яким повідомлено про результати проведення позапланової перевірки та притягнення до відповідальності суб`єкта містобудування, а саме: ОСОБА_2 , стосовно якого видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.09.2025 на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом оформлення документів, які дають право на виконання будівельних робіт у термін до 03.11.2025.
При постановленні оскаржуваного рішення районний суд викладене залишив поза увагою, що, на думку позивача, суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини та є прямим порушенням статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.12.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 24.12.2025.
07.01.2026 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.
Звертає увагу, що у тесті позовної заяви позивач не конкретизує, ім`я та по-батькові особи чиї права порушені, а зазначає тільки прізвище ОСОБА_3 , як і не вказує яке саме майно за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під загрозою.
При цьому, фактично права позивача порушені особами, які участі у справі не приймають, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 . Крім того, позивачем не надано усі відповіді, які надавалися йому від АТ «Полтавагаз», що, на думку відповідача, свідчить про намагання з боку позивача ввести суд в оману. 
Наголошує, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг розподілу природного газу, які надає АТ «Полтавагаз». Тоді як за даними облікової бази АТ «Полтавагаз» персональний код ідентифікації споживача (ЕІС-код) на об`єктах за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою АДРЕСА_1 , - присвоєно іншим особам, а не ОСОБА_1 . У свою чергу, на підставі звернень позивача щодо будівництва на газопроводі за адресою АДРЕСА_1 , з боку АТ «Полтавагаз» було відреаговано та проведено всі необхідні дії у відповідності до Кодексу ГРМ та Правил безпеки систем газопостачання. 
22.01.2026 позивачем подано до апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на вимоги частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді та вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.06.2025 звернення ОСОБА_1 №ФИ-18943935 від 13.06.2025, яке надійшло до Кабінету Міністрів України, перенаправлено до Полтавської облдержадміністраці, Державній службі України з Надзвичайних ситуацій./а.с.20 т.1/
17.06.2025 Терешківська сільська рада листом №1416/02.1-1-40 повідомила ОСОБА_1 про результати розгляду звернення, що надійшло на Урядову гарячу лінію КБУ «Обласний контактний центр» Полтавської обласної ради від 13.06.2025 №ФИ-18943930, №ФИ-18943932, №ФИ-18943966. Зокрема, що порушенні у звернення питання не належать до компетенції сільської ради, а тому направлені за належністю до АТ «Полтавагаз» та ГУ Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Полтавській області./а.с.26, 27 т.1/
18.06.2025 АТ «Полтавагаз» листом №12/07914/1/18723 повідомлено КБУ «Обласний контактний центр» Полтавської обласної ради, що за результатами розгляду звернення на урядову гарячу лінію ОСОБА_1 ФИ-18943966, ФИ-18943930, ФИ-18943932 від 16.05.2025, в порядку статті 20 Закону України «Про звернення громадян» направлено відповідь заявнику 18.06.2025 за №12/07914/18723./а.с.24 т.1/
26.06.2025 АТ «Полтавагаз» повідомила ОСОБА_8 листом №12/08335/19725 про результати розгляду його повторних звернень, які надійшли від Терешківської сільської ради 17.06.2025 №1414/02.1.1-40 щодо забудови газопроводу за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, роз`яснено положення статті 8 Закону України «Про звернення громадян», а також, що відповіді на питання, які стосуються розподілу природного газу ОСОБА_1 було надано листом АТ «Полтавагаз» №12/07151/Ф-14694 від 02.06.2025./а.с.25 т.1/
27.06.2025 ГУ ДСНС України у Полтавській області листом №61-01-04-5270/61-06.03 повідомлено ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про опрацьовані управлінням у межах компетенції звернення, а саме: 6 звернень від 13.06.2025, 1 звернення від 15.06.2025, 2 звернення від 20.06.2025, 6 звернень від 23.06.2025 та 4 звернення від 24.06.2025, стосовно порушень протипожежних вимог будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта по АДРЕСА_1 . Роз`яснено межі повноважень Управління та в порядку статті 7 Закону України «Про звернення громадян» направлено звернення за належністю до Департаменту будівництва, містобудування і архітектури, житлово-комунального господарства та енергетики ПОВА та АТ «Полтавагаз» для розгляду та вжиття заходів у межах компетенції./а.с.18-19 т.1/
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що відповідач виконав свій обов`язок щодо розгляду звернення позивача, надав відповідь у встановлений законом строк, провів перевірку викладених у зверненні обставин та повідомив позивача про результати цієї перевірки. 
При цьому незгода позивача із змістом наданих відповідей не свідчить про порушення його прав з боку відповідача та не є підставою для визнання бездіяльності відповідача протиправною. Зокрема, у контексті того, що відповідач є оператором системи газопостачання та може надати висновок лише щодо дотримання вимог охоронних зон газопроводів, що і було зроблено. Тоді як питання щодо законності будівництва, виявлення самочинного будівництва та прийняття рішень щодо таких об`єктів належить до компетенції органів місцевого самоврядування, органів державного архітектурно-будівельного контролю та інспекції, що здійснюють державний нагляд (контроль) у відповідних сферах.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне. 
Гарантоване статтею 55 Конституції України та ЦК України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
На підставі Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №8-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним.
При зверненні в суд із позовом позивач, реалізуючи право на судовий захист, просить суд захистити порушене право визнавши протиправною бездіяльність АТ «Полтавагаз» щодо неналежного розгляду та невжиття заходів реагування за наслідками розгляду звернень ОСОБА_1 від 18.06.2025 №12/07914/1/18723, від 26.06.2025 №12/08335/19725, від 18.06.2025 №12/07914/1/18723; зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та вжити заходи реагування з урахуванням обставин, установлених судом та вимог Закону України «Про звернення громадян».
Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Верховним Судом у постанові від 16.03.2023 у справі №160/17911/21 зроблено правовий висновок про те, що аналізуючи приписи статті 15 Закону №393/96-ВР, варто зауважити, що суб`єкт, якому адресовано звернення, зобов`язаний, зокрема, перевіряти викладені в зверненнях факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомити громадянина про наслідки розгляду звернення.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За змістом частини першої статті 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Передумовою визнання протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є ухилення такого суб`єкта від виконання певних дій та обов`язків визначених законом.
Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Аналогічний правовий підхід застосовано в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №813/4640/17, від 17.04.2019 у справі №342/158/17, від 18.02.2021 у справі №160/6885/19, від 16.11.2022 у справі №280/3841/21, від 24.01.2023 у справі №420/7138/19.
Як убачається із матеріалів справи та не заперечується позивачем, подані ним звернення від 18.06.2025 №12/07914/1/18723 та №12/07914/1/18723, від 26.06.2025 №12/08335/1972 на підставі ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» перенаправлені від первинних адресатів Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області та Головного управління Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Полтавській області на адресу АТ «Полтавагаз».
На звернення позивача від 13.06.2025 АТ «Полтавагаз» надано відповідь від 18.06.2025 №12/07914/1/18723, у якій повідомлено, що працівниками АТ «Оператор ГРМ «Полтавагаз» проведено виїзд на місце та перевірку обставин, викладених у зверненні. За результатами перевірки встановлено, що будівельні споруди за вказаною у зверненні адресою знаходяться на відстані понад 2 метри від газопроводу та не порушують охоронну зону газопроводу відповідно до ДБН В.2.5-20-2018 «Газопостачання».
У подальшому, листом від 26.06.2025 №12/08335/19725 позивачу роз`яснено, що розгляд питань щодо законності будівництва об`єктів нерухомості не належить до компетенції АТ «Оператор ГРМ «Полтавагаз» та має вирішуватися відповідними органами місцевого самоврядування та органами державного архітектурно-будівельного контролю. Роз`яснено положення статті 8 Закону України «Про звернення громадян», а також, що відповіді на питання, які стосуються розподілу природного газу ОСОБА_1 було надано листом АТ «Полтавагаз» №12/07151/Ф-14694 від 02.06.2025.
Тобто відповідач не залишив звернення позивача без розгляду та не утримався від надання відповіді по суті, а повідомив заявника про негативний результат їх розгляду, зазначивши конкретні підстави відмови, роз`яснивши межі повноважень підприємства при вирішення порушеного заявником питання.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на доказах, яких не існувало на момент ухвалення оскаржуваного рішення, що виключає підстави для їх врахування судом апеляційної інстанції. 
Інших обґрунтованих доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук

Судді           Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак