ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/35378/25
Провадження № 33/820/142/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., захисника Клюцюка В.П. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - 
в с т а н о в и л а:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Постановою суду встановлено, що  ОСОБА_1 , 28.11.2025 року, о 20 год. 30 хв., по вул. Трудова, 26 в м. Хмельницькому, в порушення п.п. 2.9 «а», 13.1 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe» номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Bluebird» номерний знак НОМЕР_3 , який зупинився попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальних збитків.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року змінити, визнати його винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.
Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною за неповного з`ясування судом всіх фактичних обставин справи, яка не відповідає вимогам Конституції України, ЗУ «Про забезпечення на справедливий суд», КУпАП.
Зазначає, що працівником поліції перед проведенням його освідування за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810» не було роз`яснено право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Водночас його права були роз`яснені вже після складання протоколів, що на думку апелянта є порушенням права на захист.
Окрім того, суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 , внаслідок чого її було розглянуто без його участі. Таким чином, він був позбавлений права надати суду пояснення щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, належним чином здійснювати свій захист, а також подати суду характеризуючі документи, які могли б вплинути на ухвалення законного та обґрунтованого рішення.
Зазначає і про те, що у відповідній графі роздруківки до технічного приладу «Drager Alcotest 6810» зазначена температура +12С, хоча температура повітря 28.11.2025 року о 21:47 год. у місті Хмельницькому згідно соцмережі «Синоптик» показувала +2С. Такі неточності можуть свідчити про несправність даного приладу.
Наголошує на тому, що відповідно до Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», розміщеної в мережі Інтернет, обов`язковою умовою його належної та коректної роботи є суворе дотримання вимог, викладених у розділах «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання (калібрування)». Зокрема, калібрування газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» має здійснюватися кожні шість місяців. Водночас, як вбачається з роздруківки приладу, його останнє калібрування було проведено 04.11.2025 року. Крім того, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Київоблстандартметрологія»), повірку зазначеного приладу проведено 20.05.2025 року.
Звертає увагу суду на те, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» відсутній у переліку медичних виробів, дозволених до застосування на території України. А тому, з огляду на те, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», його показники не можуть вважатися належним та допустимим доказом.
Окрім того, ОСОБА_1 у разі визнання його вини доведеною, просить апеляційний суд призначити йому покарання у вигляді адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 рік, оскільки він є військовослужбовцем, виконує обов`язок із захисту суверенітету та територіальної цілісності України, перебуває на посаді водія другого автомобільного відділення автотранспортного взводу військової частини НОМЕР_1 , атакож з урахуванням дефіциту водіїв у ЗСУ та відповідного клопотання військової частини. 
Поряд із цим, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року,зв`язку з тим, що він належним чином не повідомлявся про розгляд провадження, як наслідок участі не приймав, копію постанови отримав у Хмельницькому міськрайонному суді лише 02.01.2026 року.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Під час апеляційного перегляду справи захисник Клюцюк В.П. та Бродюк В.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили змінити постанову суду з підстав викладених у ній. 
Заслухавши сторону захисту, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 294 ч. 2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається із матеріалів справи в судовому засіданні 11.12.2025 року ОСОБА_1 присутнім не був. Після отримання копії оскаржуваної постанови в суді 02.01.2026 року ним було подано апеляційну скаргу, а отже строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серій ЕПР1 №526554 від 28.11.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 28.11.2025 року, о 20 год. 30 хв., по вул.Трудова, 26 в м. Хмельницькому, керував автомобілем «Hyundai Santa Fe» номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому Законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Drager Alcotest» АRCD0515, результат – 1,76 проміле, чим порушив п.2.9.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с.12);
- протоколу про адміністративне правопорушення серій ЕПР1 №526527 від 28.11.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 28.11.2025 року, о 20 год. 30 хв., по вул.Трудова, 26 в м. Хмельницькому, керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe» номерний знак НОМЕР_2 , в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Bluebird» номерний знак НОМЕР_3 , який зупинився попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.8);
- роздруківки приладу «ДрагерAlcotest 6810», прилад № АRCD0515, тест від 28.11.2025 року №5001, згідно якого результат огляду становив 1,76% (а.с.5);
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28.11.2025 року, відповідно до яких у ОСОБА_1 виявлено запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння становив 1,76% (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.11.2025 року, згідно якого у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці та те, що огляд не проводився (а.с.7);
- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу “Drager Alcotest” з результатом тесту – 1,76 % (а.с.13,27);
- схеми місця ДТП від 28.11.2025 року до цього протоколу, на якій зафіксовано місце зіткнення, розташування транспортних засобів після ДТП та їх видимі механічні пошкодження (а.с.9);
- письмових пояснень ОСОБА_2 про те, що у вказаний час та місці він, керуючи автомобілем «Nissan Bluebird» номерний знак НОМЕР_3 , зупинився в заторі на червоний сигнал світлофора, після чого відчув удар у задню частину свого транспортного засобу, який стався внаслідок зіткнення, яке допустив водій автомобіля «Hyundai Santa Fe» номерний знак НОМЕР_2 (а.с.12);
- письмових пояснень ОСОБА_1 про те, що у вказаний час та місці він, керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe» номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Bluebird» номерний знак НОМЕР_3 , який зупинився (а.с.11).
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч. 1 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що перед проведенням його освідування працівниками поліції йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою, є необґрунтованими, оскільки вимогами КУпАП не передбачено обов`язку працівників поліції забезпечувати участь захисника під час проходження особою огляду на стан сп`яніння, так само як і обов`язкової участі захисника під час проведення такого огляду.
Апеляційний суд також виходить з того, що згідно з положеннями ст. 268 КУпАП передбачена можливість здійснення захисту особою під час судового розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення шляхом залучення захисника, надання письмових пояснень та заперечень на адресу суду. 
В апеляційній інстанції ОСОБА_1 в повній мірі скористався своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, скористався послугами захисникаРибачка А.А., також він не був позбавлений можливості висловити свої доводи щодо обставин провадження, висловлювати правову позицію в ході апеляційного перегляду провадження, скористався своїм правом на оскарження постанови суду в апеляційному порядку, а тому відсутні підстави вважати, що було порушено його право на захист.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо недопустимості результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alcotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки – 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51 QM054810325, яке чинне до 20 nhfdyz 2025 року, газоаналізатор «Alcotest 6810» заводський номер ARCD - 0515 відповдає вимогам ДСТУ 8950:2019.
Враховуючи викладене, газоаналізатор «Alcotest Drager №6810», що був використаний поліцейським для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідає встановленим вимогам ДСТУ, а тестування здійснено працівниками поліції в межах міжповірочного інтервалу газоаналізатора, встановленого нормативно-правовими документами.
Апеляційні доводи сторони захисту в частині сумніву у відповідності та технічної точності роботи приладу «Drager Alcotest 6810» через не відповідність зафіксованої температури повітря 28.11.25 року, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 фактично на час складання протоколу про адміністративне правопорушення сам не заперечував факту вживання алкоголю та результати роботи приладу «Drager Alcotest 6810» за допомогою якого проводився його огляд на стан сп`янніня працівниками поліції. 
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 стосовно необхідності призначення йому покарання у вигляді адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 рік, враховуючи наступне.
Відповідно до ст.33 ч.2 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Суд виходить з того, що санкцією статті 130 ч.1 КУпАП передбачене безальтернативне адміністративне стягнення для водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік 
Отже, санкція ст.130 ч. 1 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавленням права керування транспортними засобами.
При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ст. 33 ч. 1 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. 
Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ст.130 ч.1 КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, яким надає допомогу з огляду на свої службові обов`язки.
У даному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення. По справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, виконує обов`язок із захисту суверенітету та територіальної цілісності України, перебуває на посаді водія другого автомобільного відділення автотранспортного взводу військової частини НОМЕР_1 , не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ст.130 ч.1 КУпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
Одночасно слід зауважити, що з огляду на примітку до ст. 22 КУпАП, положення зазначеної норми не застосовуються до адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП.
Отже, наведені доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної  ОСОБА_1  за адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124, 130 ч. 1 КУпАП, – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: