Справа № 420/29312/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бездрабка О.І.,
при секретарі - Собчук Є.В.,
за участю:
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Жмурко С.Л.,
представника відповідача - Присяжнюка Д.Р.,
розглянувши в режимі відео конференції в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 16.05.2025 р. № 23766/15-32-07-06, № 23764/15-32-07-06. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 складено акт від 18.04.2025 р. № 18580/Ж5/15-32-07-06/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання та реалізації, а саме, ненадання будь-яких документів, які свідчать про походження товару та його облік, на суму 285000 грн. На підставі вказаних висновків контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.05.2025 р. № 23766/15-32-07-06, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1020 грн. за порушення вимог п.85.4, п.85.6 ст.85 ПК України, від 16.05.2025 р. № 23764/15-32-07-06, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 285000 грн. за порушення п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Вважає висновки акту перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки незрозуміло, яким методом визначення суми не облікованого товару керувався відповідач. У постанові від 02.06.2021 р. у справі № 360/3608/19 Верховний Суд вказав, що за загальним визначенням непрямі методи визначення сум податкових зобов`язань - це визначення контролюючим органом сум податкових зобов`язань платника податків за допомогою побічних посередницьких показників, отриманих від інших суб`єктів, як правило не пов`язаних з податковим обліком. Дану правову позицію було підтримано і у постанові від 27.10.2023 р. № 560/12352/21. Формуючи акт перевірки та спірне податкове повідомлення-рішення відповідач фактично застосував непрямі методи при визначенні сум податкових зобов`язань, чим не дотримався приписів законодавства та правової практики Верховного Суду. Під час проведення фактичної перевірки контролюючий орган не встановлював чи товари, на які просив надати документи, перебувають у місці продажу, що є ключовим для встановлення порушення, пов`язаного з ненаданням документів. Крім того, за змістом вимог Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 р. № 496 товарний облік зобов`язані вести фізичні особи-підприємці які торгують товарами, здійснюють розрахункові операції за місцем зберігання товару, є платниками ПДВ. Натомість обов`язок здійснення товарного обліку не виникає у фізичної особи-підприємця, який є платником єдиного податку та ПДВ, проте не здійснює розрахункових операцій у місці зберігання товару (складі), здійснює оптовий продаж товарів на підставі виставлених рахунків-фактур шляхом безготівкового переказу коштів з банківського рахунку одного суб`єкта господарювання на банківський рахунок іншого суб`єкта господарювання. ФОП ОСОБА_1 здійснює продаж вживаних запчастин до мопедів через "Нову пошту" та шляхом безготівкових розрахунків, а тому не міг порушити норми Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Окрім цього, вказує на невідповідність податкових повідомлень-рішень вимогам ст.58 ПК України внаслідок відсутності викладення обставин виявлених правопорушень, інформації щодо кількості та вартості товару, з якої виходив контролюючий орган при визначенні розміру штрафної санкції, а також факту його реалізації. 
Ухвалою від 29.08.2025 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 29.09.2025 р. на 11:00 год.
12.09.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що контролюючим органом дотримано вимоги податкового законодавства щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Під час фактичної перевірки було встановлено порушення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання та реалізації, а саме не були надані документи (товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі товару, тощо), які свідчать про походження товару та його обліку. Сума не облікованого товару згідно з відомостями про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) складає 285000 грн. Позивачем не надано банківські виписки, документи на право користування приміщенням, документи на скутера (мопеди), які б підтверджували облік товарних запасів. Відсутність документів на підтвердження товарів, які знаходилися у місці їх продажу, та які є невід`ємною частиною обліку товарів, є підставою встановлення факту не ведення позивачем обліку товарних запасів у місці їх реалізації та утворює склад правопорушення, за яке застосовується фінансова санкція в порядку ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Порядок № 496 визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на всіх ФОП, у тому числі платників єдиного податку, які відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП. Доводи позивача про те, що ним не здійснюється продаж мопедів є безпідставними, так як ФОП ОСОБА_1 власноруч при подачі форми 20-ОПП у розділі "відомості про об`єкти оподаткування платника податків" вказав тип об`єкта оподаткування як "Склад-магазин", а одним із основних видів діяльності позивачем визначено КВЕД 45.40 торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів. У свою чергу представниками контролюючого органу під час перевірки було зафіксовано 15 скутерів (мопедів) невідомого походження, що підтверджується відповідним фото. Отже, Головним управлінням ДПС в Одеській області правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.05.2025 р. № 23766/15-32-07-06 щодо застосування штрафної санкції у розмірі 1020 грн., від 16.05.2025 р. № 23764/15-32-07-06 щодо застосування штрафної санкції у розмірі 285000 грн. 
Ухвалою від 29.09.2025 р. відкладено підготовче засідання на 13.10.2025 р. на 12:00 год. у зв`язку з неявною сторін. 
Ухвалою від 13.10.2025 р. закрито підготовче провадження, призначити справу до судового розгляду по суті на 10.11.2025 р. на 11:00 год.
Судове засідання, призначене на 10.11.2025 р., не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, призначено судове засідання на 01.12.2025 р. на 10:00 год.
29.11.2025 р. від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не є тим суб`єктом господарювання, який проводить розрахункові операції безпосередньо в місці реалізації товару та фактично отримує кошти за придбаний споживачем товар через торговельний інтернет-майданчик через небанківські фінансові установи, які отримали ліцензію Національного банку України виключно в безготівковій формі. Реалізація товару через мережу Інтернет не передбачає в собі чітко визначеного місця реалізації товару (послуги), а за місцем проведення розрахунку за товар позивач не отримує коштів. Такі грошові кошти надходять ФОП ОСОБА_1 в безготівковій формі від фінансових установ, зокрема ТОВ "НоваПей". Тому дії позивача не мають ознак розрахункової операції. 
Протокольною ухвалою від 01.12.2025 р. за клопотанням представника відповідача відкладено судове засідання на 13.01.2026 р. на 10:00 год.
07.01.2026 р. від відповідача надійшли пояснення, в яких вказує на те, що ТОВ "НоваПей" позбавлено права займатися будь-якою іншою діяльністю, окрім тої, що прямо визначається законодавством та ліцензійними умовами, зокрема існує заборона здійснювати діяльність у сфері торгівлі, отже даний суб`єкт господарювання не може видавати розрахункові документи, які підтверджують покупку або продаж того або іншого товару. Суб`єктами (учасниками) безпосередньо операції купівлі-продажу товару є лише продавець, який здійснює продаж товару, і споживач (покупець), як отримувач такого товару. Саме тому продавець, а не надавач платіжних послуг, зобов`язаний видати відповідні документи, що підтверджує право власності на тора покупцю. Фізичні особи-підприємці другої, третьої, четвертої груп згідно з вимогами ПК України з 01 січня 2022 року зобов`язані застосовувати РРО/ПРРО при здійсненні розрахункових операцій незалежно від виду діяльності та обсягу доходу. Відповідно застосування РРО/ПРРО є обов`язковим для суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковий формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції приймання готівки для подальшого переказу. Тобто, відповідно до змін у законодавстві, для фізичних осіб підприємців другої-четвертої груп, поряд з обов`язком застосування РРО/ПРРО, існує зобов`язання видачі розрахункового документа встановленої форми та змісту (тобто фіскального чеку з правильними реквізитами). Таким чином, використання у своїй діяльності видаткових накладних, товарних або службових чеків, квитанцій та інших розрахункових документів дозволяється лише для фізичних осіб-підприємців першої групи, які, згідно положень чинного законодавства, мають право не застосовувати у своїй РРО/ПРРО. Вичерпний перелік обставин та видів діяльності, при здійсненні яких РРО/ ПРРО та розрахункові книжки не застосовуються, визначено ст.9 Закону № 265. Водночас, жодна із обставин/видів діяльності, що виникають про веденні господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , не кореспондуються із виключеннями, визначеними ст.9 Закону № 265. 
Під час судового засідання 13.01.2026 р. пропав Інтернет зв`язок, судове засідання призначено на 26.01.2026 р. на 14:00 год.
Під час судового засідання 26.01.2026 р. пропав Інтернет зв`язок, судове засідання призначено на 10.02.2026 р. на 11:00 год.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві та додаткових поясненнях.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 03.04.2025 р. Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі пп.19-1.1.4, пп.19-1.1.8 п.19-1.1 ст.19, ст..20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80, пп.69.2 р.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, прийнято наказ № 3730-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою господарського об`єкта: АДРЕСА_1 з 09 квітня 2025 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 10.04.2022 р. по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 03.04.2025 р. № 3730-п та направлень на перевірку від 03.04.2025 р. № 7038/15-32-07-06, № 7039/15-32-07-06, посадовими особами відповідача 09.04.2025 р. о 09:20 год. розпочато проведення фактичної перевірки склад-магазину за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію наказу про проведення фактичної перевірки вручено ФОП ОСОБА_1 09.04.2025 р. о 09:20 год.
В ході проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу вручено позивачу вимогу про надання документів, які необхідно було надати до 14.04.2025 р.
18.04.2025 р. посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт № 3354/15-32-07-06-17 про відмову платника податків або його законного представника надати документи, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 не надано наступні документи: банківські виписки, приходні накладні, документи на право власності приміщення (території). 
За результатами проведеної фактичної перевірки складено акт від 18.04.2025 р. № 18580/Ж5/15-32-07-06/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", п.85.2 ст.85 ПК України.
У акті зазначено, що під час проведення фактичної перевірки встановлено порушення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання та реалізації, а саме не надані будь-які документи (товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі товару, тощо) які свідчать про походження товару та його обліку. Сума не облікованого товару складає 285000 грн. згідно з відомістю. Під час проведення фактичної перевірки не надані банківські виписки, документ на право користування приміщенням, документи на скутера (мопеди), які підтверджували облік товарних запасів. 
Також посадовими особами відповідача складено відомість, відповідно до якої проведено зняття фактичних залишків товарів станом на 09.04.12025 р.: скутер (мопед) б/у до 50 куб. (об`єм), приходні та прибуткові накладні до перевірки не надано, кількість 15 штук, ціна 19000 грн., сума 285000 грн., від підпису якої позивач відмовився. 
Відповідно до акту від 21.04.2025 р. № 3367/15-32-07-06-17 ФОП ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання акту про результати фактичної перевірки. 
На підставі висновків акту перевірки від 18.04.2025 р. № 18580/Ж5/15-32-07-06/ НОМЕР_1 Головним управління ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 16.05.2025 р. № 23764/15-32-07-06, яким за порушення п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на підставі пп.54.2.23 п.54.3 ст.54 ПК України, ст..20 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 285000 грн.;
- від 16.05.2025 р. № 23766/15-32-07-06, яким за порушення п.85.2 ст.85 ПК України на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.121.1 ст.121 ПК України до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 1020 грн.
Позивач оскаржив дані податкові повідомлення-рішення до ДПС України, рішенням якої від 24.07.2025 р. № 21364/6/99-00-06-03-02-08 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 16.05.2025 р. № 23766/15-32-07-06, № 23764/15-32-07-06 – без змін.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
За приписами п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).
Відповідно до п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Статтею 81 ПК України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Так, згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
З аналізу даних правових норм слідує, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України підстав для її проведення (правова підстава) та пред`явлення документів, визначених п.81.1 ст.81 ПК України (формальна підстава).
Податковий кодекс пов`язує початок фактичної перевірки, яка здійснюється без попередження платника податків, але у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції, саме з врученням платнику податків або таким особам під розписку копії наказу про проведення перевірки. Право приступити до проведення фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу мають за умови пред`явлення уповноваженій особі платника податку направлень на проведення такої перевірки та своїх службових посвідчень. Невиконання цих вимог не дає посадовим особам контролюючого органу права приступати до проведення фактичної перевірки та дозволяє платнику не допустити їх до проведення перевірки.
Судом встановлено, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області відповідно до наказу від 03.04.2025 р. № 3730-п "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " за адресою господарського об`єкта: АДРЕСА_1 .
У даному наказі підставою для проведення перевірка зазначено пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України - у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій.
Листом ДПС України від 28.01.2025 р. № 403/8, з метою протидії порушенням законодавства, контроль за яким покладено на органи ДПС, та забезпечення повної фіскалізації розрахунків усіма платниками податків, було доручено підрозділам податкового аудиту головних управлінь ДПС, серед іншого, за наявності підстав організувати та провести фактичні перевірки СГ, які здійснюють діяльність у сфері торгівлі автомобілями та іншими автотранспортними засобами, мотоциклами, скутерами тощо згідно з додатком, у якому вказано ФОП ОСОБА_1 .
Згідно доповідної записки начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області від 03.04.2025 р. № 1990/15-32-07-06-11 на ім`я заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області, в результаті проведеного аналізу встановлено: основний вид діяльності 45.40 торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; суб`єкт господарювання знаходиться на спрощеній системі оподаткування 9платник єдиного податку другої групи, ставка 20 %); дохід за 2024 рік становить 2800000 грн.; у суб`єкта господарювання відсутні зареєстровані РРО/ПРРО; інформація про кількість співробітників, середню заробітну плату відсутня; у зв`язку з чим просив дозволу на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Отже, лист ДПС України від 28.01.2025 р. № 403/8 та доповідна записки начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області від 03.04.2025 р. № 1990/15-32-07-06-11 слугували підставами для призначення перевірки ФОП ОСОБА_1 . 
У постанові від 20.12.2024 р. у справі № 560/2963/23 Верховний Суд, розглядаючи справу у подібних відносинах вказав, що саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.
В основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, який підставою для проведення фактичної перевірки визначає наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
У справі № 420/9909/23 (постанова від 26.03.2024 р.) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловив таку правову позицію: єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.
Як встановлено судом, правовими підставами для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 були пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, що повністю узгоджується із формулюванням мети перевірки, що зазначена в наказі - здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками 9найманими особами). 
Верховний Суд у постанові від 19.112024 р. у справі № 160/2202/24 зазначив, що якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Відтак, суд приходить до висновку, що контролюючим органом дотримано приписи ст.81 ПК України щодо форми та змісту наказу "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " від 03.04.2025 р. № 3730-п.
Копію даного наказу отримано ФОП ОСОБА_1 09.04.2025 р. о 09:20 год., також позивачу було пред`явлено службові посвідчення, у зв`язку з чим у посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області виникли підставі для проведення фактичної перевірки.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.04.2025 р. № 18580/Ж5/15-32-07-06/ НОМЕР_1 , від підписання та отримання копії якого позивач відмовився, про що складено акт від 21.04.2025 р. № 3367/15-32-07-06-17.
Таким чином, відповідачем дотримано вимог ПК України щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .
Що стосується встановленого контролюючим органом в ході фактичної перевірки порушення позивачем норм п.85.2 ст.85 ПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
За приписами п.85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Абзацом 2 пункту 121.1 статті 121 ПК України передбачена відповідальність платника податків за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.
З аналізу даних правових норм слідує, що у контролюючого органу під час проведення фактичної перевірки наявне право витребування у платника податків документів, що стосуються предмета перевірки, а у платника податків наявний обов`язок надання копій витребуваних документів.
В той же час, у разі відмови платника податки надати копії витребуваних документів, посадові особи контролюючого органу повинні скласти відповідний акт, в якому зафіксувати таку відмову, що в свою чергу є підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій. 
Судом встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 було вручено запит про надання у термін до 14.04.2025 р. наступних документів: реєстраційні документи на РРО/ПРРО, довідку про опломбування, 20-ОПП; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи; ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (ліцензії на інші види діяльності), довідку про державну реєстрацію потужності; книгу обліку розрахункових операцій; розрахункові книжки; контрольні стрічки (в електронному вигляді); прибуткові накладні на товар, акти списання, документи підтверджуючі переміщення товару; касову книгу підприємства, прибуткові та видаткові касові ордери, відомості на виплату заробітної плати; наказ про встановлення ліміту на підприємстві (з розрахунком), або довідку про його відсутність; книгу обліку доходів і витрат; товарний звіт на останню звітну дату; товарний звіт на дату початку перевірки; головну книгу, зворотно-сальдову відомість по рах. 10, 203, 28, 26, 301, 311, 372; документ на право власності приміщення (будівлі, земельної ділянки), договір оренди (суборенди); трудові договори (накази на призначення керівників) найманих працівників; штатний розклад підприємства; довідку по заробітній платі працівників, табель робочого часу; банківські виписки; інвентаризацію наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків; інвентаризацію ТМЦ; відомість на видачу пального.
Між тим, позивач під час перевірки не надав банківські виписки, приходні накладні, документи на право власності приміщення (території), про що посадовими особами контролюючого органу складено акт від 18.04.2025 р. № 3354/15-32-07-06-17. 
Факт ненадання цих документів в ході перевірки підтвердили у судовому засіданні допитані в якості свідків головні державні інспектори Куліш М.Є., Котенко А.В. 
Позивачем до позовної заяви долучено банківські виписки, однак до суду не надано приходні накладні на товар та документи на право власності на приміщення.
В судовому засіданні позивач підтвердив факт відсутності у нього документів щодо оприбуткування товару, який був наявним при проведення фактичної перевірки. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020 грн. за порушення п.85.2 ст.85 ПК України згідно податкового повідомлення-рішення від 16.05.2025 р. № 23766/15-32-07-06, а тому в цій частині ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Що стосується встановленого контролюючим органом в ході фактичної перевірки порушення позивачем норм п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд зазначає наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).
У преамбулі Закону № 265/95-ВР зазначено, що його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
За приписами ст.2 Закону № 265/95-ВР термін "технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту" для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про захист прав споживачів". Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 25-1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що технічно складні побутові товари - непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.
Відповідно до Переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 р. № 231, мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них. 
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником другої групи зі ставкою податку 20 %, основним видом діяльності за КВЕД є 45.40 торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів, додаткові - 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 47.91 роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. 
Оскільки ФОП ОСОБА_1 в межах основного виду діяльності здійснює реалізацію технічно складних побутових товарів, в даному випадку скутерів (мопедів), що зафіксовано фотознімком місця здійснення діяльності під час проведення фактичної перевірки, то позивач, незважаючи на те, що є платником другої групи, повинен вести облік товарних запасів.
Доводи позивача про те, що він реалізує виключно запчастини до скутерів (мопедів) спростовуються долученим до матеріалів справи фотознімком, який зроблено в ході фактичної перевірки, на якому чітко видно напис у нижній частині вивіски "Продажа скутеров", та поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП визначає Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 р. № 496, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 р. за № 1411/37033 (далі - Порядок № 496).
Згідно пункту 2 розділу І Порядку № 496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.
Згідно з пунктами 1 та 2 розділу ІІ Порядку № 496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.
Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.
Отже,  первинними документами згідно з Порядком № 496 є опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Між тим, під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не надав перевіряючим документи на 15 скутерів (мопедів), які знаходилися на місці здійснення господарської діяльності, а в судовому засіданні підтвердив відсутність таких документів. 
Таким чином, суд погоджується з висновками відповідача про порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР.
В той же час, перевіряючи правомірність визначення розміру штрафної (фінансової) санкції за дане порушення, суд зазначає, що згідно ст.20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Тобто, розмір штрафної (фінансової) санкції становить розмір вартості товарів, за цінами реалізації, у зв`язку з чим для визначення розміру санкції контролюючим органом мають бути встановлено ціни реалізації таких товарів.
В то й же час Головним управлінням ДПС в Одеській області не надано доказів дотримання вказаних вимог.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків головні державні інспектори Куліш М.Є., Котенко А.В. пояснили, що під час проведення фактичної перевірки позивача запитали про вартість скутера, на що ФОП ОСОБА_1 відповів, що скутер коштує 19000 грн. На об`єкті знаходилось 15 скутерів, у зв`язку з чим вартість не облікованих товарів становила 285000 грн. (15 скутерів х 19000 грн.), що відображено у відомості. 
Позивач у судовому засіданні пояснив, що дійсно у нього запитували вартість скутера, але він назвав приблизну ціну того скутера, на який показав перевіряючий - 19000 грн. В той же час така ціна не може бути вартість 15 скутерів враховуючи різні марки та технічні характеристики.
Таким чином, вартість скутерів визначена контролюючим органом не на підставі первинних документів та не з ціни їх реалізації, а зі слів позивача щодо приблизної вартості одного скутера.
Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст.74 ПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 ПК України).
Жодних належних, допустимих та допустимих доказів того, що вартість всіх 15 скутерів, враховуючи різні марки скутерів, є однаковою та становить 19000 грн., відповідачем до суду не надано. 
За таких обставин суд приходить до висновку про протиправність застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 285000 грн. за порушення вимог п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР на підставі ст.20 Закону № 265/95-ВР, а тому податкове повідомлення-рішення від 16.05.2025 р. № 23764/15-32-07-06 підлягає скасуванню.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України").
Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог позивача було оскарження податкових повідомлень-рішень від 16.05.2025 р. № 23764/15-32-07-06, № 23766/15-32-07-06, загальна сума штрафних санкцій за якими становить 286020 грн. 
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.05.2025 р. № 23764/15-32-07-06 на суму 285000 грн., що становить 99,64 %.
Таким чином, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2280,75 грн. ((2289 грн. х 99,64 %) : 100 %). 
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд - 

вирішив:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, буд.5, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.05.2025 р. № 23764/15-32-07-06 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 285000 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, буд.5, код ЄДРПОУ 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 2280 (дві тисячі двісті вісімдесят) грн. 75 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко