Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року Справа№200/7243/25 

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом 
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10),
про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідно до якого просив суд: 
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 13 серпня 2025 року № 143250023383;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 15.09.1997 по 04.08.2002, з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 01.01.2008 по 18.03.2008, з 21.03.2008 по 27.04.2012, з 16.05.2012 по 13.08.2012, з 01.04.2013 по 16.04.2013, 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 31.07.2016, з 01.03.2024 по 24.03.2024, з 01.04.2024 по 12.05.2024, з 01.01.2025 по 08.01.2025 та з 16.01.2025 по 20.01.2025 до пільгового стажу згідно Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 05.08.2025 та провести відповідні виплати.
26 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
08 жовтня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, а також клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якості співвідповідача у справі.
09 жовтня 2025 року від представника позивача у справі надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
З 22 жовтня 2025 року про 24 жовтня 2025 року суддя знаходився у додатковій відпустці, 21 листопада 2025 року суддя знаходився у відпустці, з 22 листопада 2025 року по 28 листопада 2025 року суддя знаходився у відрядженні, з 30 грудня 2025 року по 07 січня 2026 року суддя знаходився у відпустці, 04-05 лютого 2026 року суддя знаходився у відпустці.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що 05.08.2025 позивач подав через веб-портал ПФУ заяву про призначення пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак, рішенням ГУ ПФУ у Львівській від 13 серпня 2025 року № 143250023383 у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Пільговий стаж за Списком №1 становить 21 рік 06 місяців 11 днів (в тому числі постанова 202 (25): 09 років 03 місяці 04 дні).
Водночас згідно аналізу протоколу розрахунку страхового стажу, відповідачем: 1) помилково зараховано періоди роботи з 01.01.1998 по 31.12.2000, з 01.01.2002 по 04.08.2002 до Списку № 2 та періоди роботи з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 01.01.2008 по 18.03.2008, з 21.03.2008 по 31.01.2011, з 01.03.2011 по 27.04.2012, з 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2016 до Списку № 1 замість Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058; 2) не зараховано періоди роботи з 15.09.1997 по 31.12.1997, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.02.2011 по 28.02.2011, з 16.05.2012 по 13.08.2012, з 01.04.2013 по 16.04.2013, з 01.07.2016 по 31.07.2016, з 01.03.2024 по 24.03.2024, з 01.04.2024 по 12.05.2024, з 01.01.2025 по 08.01.2025, з 16.01.2025 по 20.01.2025 до Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 04.09.2025 № 1400-0305-8/75430 повідомлено, що до пільгового стажу згідно списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з виробництвом вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (зі змінами) (далі – Список) не враховано періоди роботи: з 15.09.1997 по 04.08.2002 – професія учень коваля та коваль відсутні у Списку, крім того: з 01.01.1998 по 31.12.2000 та з 01.01.2002 по 04.08.2002 в довідці ОК-5 наявна інформація щодо коду підстави для обліку спецстажу – Список № 2, а з 01.01.2001 по 31.12.2001 в довідці ОК-5 відсутня інформація щодо коду підстав для обліку спецстажу; з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 21.08.2008 по 13.08.2008 (наявна описка, правильний період з 01.01.2008 по 18.03.2008), з 21.03.2008 по 31.01.2011, з 01.03.2011 по 27.04.2012, з 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2016 – в довідці ОК-5 наявна інформація щодо коду підстави для обліку спецстажу – Список № 1; з 01.02.2011 по 28.02.2011, з 01.04.2013 по 16.04.2013 – в довідці ОК-5 відсутня інформація щодо коду підстави для обліку спецстажу; з 16.05.2012 по 13.08.2012 – в довідці ОК-5 відсутня інформація про затвердження результатів чергової атестації робочих місць; з 01.07.2016 по 31.07.2016 – в довідці ОК-5 відсутня інформація щодо нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків; з 01.03.2024 по 24.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 12.05.2024 згідно із довідкою № 63 ОСОБА_1 знаходився у відпустці без збереження заробітної плати; з 01.01.2025 по 08.01.2025 – згідно із довідкою № 63 ОСОБА_1 знаходився у простої; з 16.01.2025 по 20.01.2025 – згідно із довідкою № 63 з ОСОБА_1 призупинено дію трудового договору». 
Загалом, відповідачем не було зараховано до Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, 17 років 9 місяців 7 днів.
Водночас, до вказаної Постанови віднесені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю). 
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 13814885, адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, організаційно-правова форма – орган державної влади.
Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що гідно рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.08.2025 № 143250023383 страховий стаж ОСОБА_1 становить 52 роки 11 місяців 09 днів (в тому числі: додаткові роки за Списком № 1 – 21 рік). Пільговий стаж за Списком № 1 становить 21 рік 06 місяців 11 днів (в тому числі постанова 202 (25): 09 років 03 місяці 04 дні). За доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди. До пільгового стажу зараховано усі періоди згідно довідки № 63 від 02.07.2025, виданої ТОВ “Шахтобудівельна компанія”, та за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка Форми ОК-5). 
До пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно частини 3 статті 114 Закону № 1058, згідно Форми РС-право за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки № 63 від 02.07.2025, виданої ТОВ “Шахтобудівельна компанія”, не зараховано наступні періоди: з 15.09.1997 по 04.08.2002 – професії учень коваля та коваль відсутні у Списку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, крім того з 01.01.1998 по 31.12.2000 та з 01.01.2002 по 04.08.2002 у довідці ОК-5 наявна інформація щодо коду підстави для обліку спецстажу – Список № 2 ( зараховано до Списку № 2 ), а з 01.01.2001 по 31.12.2001 у довідці ОК-5 відсутня інформація щодо коду підстав для обліку спецстажу ; з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 01.01.2008 по 18.03.2008, з 21.03.2008 по 31.01.2011, з 01.03.2011 по 27.04.2012, з 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2016 - у довідці ОК-5 наявна інформація щодо коду підстави для обліку спецстажу Список № 1 (періоди роботи зараховано до Списку №1); з 01.02.2011 по 28.02.2011, з 01.04.2013 по 16.04.2013 - у довідці ОК-5 відсутня інформація щодо коду підстави для обліку спецстажу; з 16.05.2012 по 13.08.2012 - у довідці ОК-5 відсутня інформація про затвердження результатів чергової атестації робочих місць; з 01.07.2016 по 31.07.2016 - у довідці ОК-5 відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків; з 01.03.2024 по 24.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 12.05.2024 згідно довідки № 63 від 02.07.2025, виданої ТОВ “Шахтобудівельна компанія”, позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати; з 01.01.2025 по 08.01.2025 - згідно довідки № 63 від 02.07.2025, виданої ТОВ “Шахтобудівельна компанія”, позивач знаходився у простої; з 16.01.2025 по 20.01.2025 - згідно довідки № 63 від 02.07.2025, виданої ТОВ. “Шахтобудівельна компанія”, з позивачем призупинено дію трудового договору
Відповідач також просив залучити в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, адреса: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, адреса електронної пошти: gu@dn.pfu.gov.ua), мотивуючи це тим, що відповідно до пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення особи передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання , за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії . Оскільки обов`язок виплати пенсії покладається на територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у даному випадку на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , рішення у справі може вплинути на його права, свободи, інтереси або обов`язки, тому є підстави для залучення його у якості співвідповідача.
Дослідивши надані сторонами докази на обґрунтування їх доводів, суд встановив наступне.
Згідно Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №143250023383 від 13.08.2025, Вік заявника 47 років 08 місяців 23 дні. Страховий стаж особи становить 52 роки 11 місяців 09 днів (в тому числі: додаткові роки за Список №1– 21 рік). Пільговий стаж за Списком №1 становить 21 рік 06 місяців 11 днів(в тому числі постанова 202 (25): 09 років 03 місяці 04 дні). Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. за доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди згідно довідки №63 від 02.07.2025 та за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно Форми РС-право: 
- періоди роботи з 15.09.1997 по 31.12.1997 не зараховано до пільгового стажу, з 01.01.1998 по 31.12.2000 зараховано до Списку №2, з 01.01.2001 по 31.12.2001 не зараховано до пільгового стажу, з 01.01.2002 по 04.08.2002 зараховано Списку №2;
- періоди роботи з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 01.01.2008 по 18.03.2008, з 21.03.2008 по 27.04.2012, 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2016 (у позовних вимогах 31.07.2016) зараховано тільки до Списку № 1;
- періоди роботи з 16.05.2012 по 13.08.2012, з 01.04.2013 по 16.04.2013 відсутні у розрахунку стажу;
- період роботи з 01.03.2024 по 24.03.2024 – відпустка без збереження заробітної плати, з 01.04.2024 по 12.05.2024 - відпустка без збереження заробітної плати, з 01.01.2025 по 08.01.2025 – простій, з 16.01.2025 по 20.01.2025 – зупинення дії трудового договору.
Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_3 (дата заповнення 10 липня 1995 року), згідно записів якої позивач працював:
- №№ 6-9, з 15.09.1997 по 23.10.2001 позивач працював учнем коваля, ковалем (інформація відносно умов та тривалості праці відсутня);
- №№ 9-10, з 24.10.2001 по 12.07.2002 позивач працював учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті;
- №№ 10-11, з 13.07.2002 по 04.08.2002 позивач працював ковалем (інформація відносно умов та тривалості праці відсутня);
- з 19.08.2002 по 29.07.2003 позивач працював на Шахті ім. Стаханова ВО «Краснолиманське вугілля» гірником підземним, гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем у шахті;
- з 04.08.2003 по 21.12.2007 позивач працював в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» гірником з ремонту підземних виробок, гірничим майстром з повним робочим днем у шахті, заступником головного механіка 50% та більше робочого часу на підземних роботах;
- з 21.01.2008 по 18.03.2008 позивач працював ВАТ «Вугільна компанія «Краснолиманська» заступником механіка дільниці підземним;
- 21.03.2008 по 27.04.2012 позивач працював ВАТ «Вугільна компанія «Краснолиманська» заступником головного механіка підземним, гірником підземним, гірником з ремонту гірничих виробок, гірничим майстром підземним, гірничим майстром з повним робочим днем в шахті;
- 16.05.2012 по 13.08.2012 позивач працював в ТОВ ПКФ «Горизонт-2008» гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті;
- 01.10.2012 по 30.06.2016 позивач у ВП «Управління підземних гірничо-монтажник та підготовчих робіт» ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» гірничим майстром, помічником начальника дільниці підземним, заступником механіка підземного, гірником з ремонту підземних виробок, механіком підземним, електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті;
- 01.07.2016 по 20.01.2025 позивач працював в ТОВ «Шахтобудівельна компания» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.
Згідно довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданої 02.07.2025 року № 63 ТОВ «Шахтобудівельна компанія», ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» та виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день на підземних роботах на ПАТ «ШУ «Покровське», яке веде видобуток вугілля підземним засобом: за період з 01.07,2016р. (наказ № 103-к від 30.06.2016р.) по 20.01.2025р.(наказ №37-к від 20.01.2025р.) за професією (посадою) Електрослюсар підземний підземної гірничопрохідницької дільниці, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ І підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. №461. Додаткові відомості: У відпустці без збереження заробітної плати знаходився – 24 дня в березні 2024р., 30 день в квітні 2024р., 12 днів в травні 2024р. Простій – 8 днів в січні 2025р. З 16.01.2025р. по 20.01.2025р. призупинено дію трудового договору (Наказ №3 від 14.01.2025р.)
Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), період роботи з 1998 по 2000 включно, 7 місяців 4 дні у 2002 році обліковано за кодом обліку спецстажу за Списком № 2, інформація про сплату страхових внесків та нарахування заробітної плати у липні 2016 року відсутня.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Отже, факт відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу, а також незарахування спірних періодів, підтверджуються відповідачем та відповідними доказами, тому встановлені обставини справи не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування. 

Щодо клопотання відповідача про залучення співвідповідача у справі.
Відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
З системного аналізу викладених норм вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації.
Ураховуючи викладене, заявлене відповідачем у відзиві клопотання про залучення у якості співвідповідача у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволенню не підлягає, оскільки саме відповідач здійснював розгляд заяви позивача та прийняв оскаржуване рішення.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.
Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі – Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі – Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1010100а).
Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1.1а).
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено працівників зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1.1а).
Також суд зазначає, що до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі – Постанова № 202), віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Поряд із цим, судом установлено, що професії, за якими працював позивач у періоди з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 01.01.2008 по 18.03.2008, з 21.03.2008 по 27.04.2012, 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2016 (у позовних вимогах 31.07.2016) належать як до відповідних Списків № 1, так і до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202.
Проте, відповідачем у формі РС-право означені періоди протиправно зараховані тільки до пільгового стажу за Списком №1.
Щодо періоду з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року, заявленого у позовних вимогах, судом установлено, що згідно записам у трудовій книжці позивача позивач у цей період не працював, згідно форми ОК-5,заробітна плата не нараховувалась, ЄСВ не сплачувався.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.
Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.
Дослідивши записи трудової книжки, суд встановив, що у періоди роботи з 16.05.2012 по 13.08.2012, з 01.04.2013 по 16.04.2013, які відсутні у розрахунку стажу форма РС-право, позивач працював гірничим майстром підземним, заступником механіка дільниці підземним з повним робочим днем у шахті.
Згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, від 24 червня 2016 р. № 461 вказані періоди належать до пільгового стажу за Списком № 1, та до пільгового стажу за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.
Відтак, означені періоди протиправно не зараховані відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 та за Постановою № 202.
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 та Постановою № 202 періоду роботи позивача з 15.09.1997 по 04.08.2002 суд зазначає наступне.
Згідно Форми РС-право, періоди роботи з 15.09.1997 по 31.12.1997 не зараховано до пільгового стажу, з 01.01.1998 по 31.12.2000 зараховано до Списку №2, з 01.01.2001 по 31.12.2001 не зараховано до пільгового стажу, з 01.01.2002 по 04.08.2002 зараховано Списку №2.
Згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_3 , з 15.09.1997 по 23.10.2001 позивач працював учнем коваля, ковалем (інформація відносно умов та тривалості праці відсутня), з 24.10.2001 по 12.07.2002 позивач працював учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті; з 13.07.2002 по 04.08.2002 позивач працював ковалем (інформація відносно умов та тривалості праці відсутня).
Оскільки з 24.10.2001 по 12.07.2002 позивач працював учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті, що підтверджено записами трудової книжки, то підстави для незарахування означеного періоду роботи позивача як за Списком № 1, так і за Постановою № 202, були відсутні.
Водночас, професія «коваль» відсутня у розділі I. ГІРНИЧІ РОБОТИ Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162, та передбачена у розділах, що стосуються металургії та металообробки, проте позивач у продовж своєї професійної діяльності працював тільки на вугледобувних та шахтобудівних підприємствах.
У Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, професія коваль також передбачена у розділі V. Металургійне виробництво чорних та кольорових металів
Поряд із цим, у трудовій книжці позивача відсутня інформація відносно умов та тривалості праці.
Ураховуючи викладе, суд дійшов висновку, що періоди роботи з 15.09.1997 по 23.10.2001 та з 13.07.2002 по 04.08.2002 правомірно незараховані відповідачем як за Списком №1, так і за Постановою № 202.
Щодо незарахування до пільгового стажу за Списком № 1, Постановою № 202 періодів роботи з 01.03.2024 по 24.03.2024 (відпустка без збереження заробітної плати), з 01.04.2024 по 12.05.2024 (відпустка без збереження заробітної плати), з 01.01.2025 по 08.01.2025 (простій), з 16.01.2025 по 20.01.2025 (зупинення дії трудового договору) суд зазначає наступне.
За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. 
За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. 
Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток. 
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін. 
Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що відповідачем періоди простоїв та безоплатних відпусток не зараховано без зазначення будь-яких причин, водночас суд констатує, що відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому положеннями ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV щодо витребування відповідних документів від підприємств-роботодавців позивача.
На думку суду, відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу особи періодів простою та відпусток без збереження заробітної плати орган ПФУ має обчислити кількість таких днів, з`ясувати наявність зв`язку з виробничою необхідністю і тільки потім приймати рішення щодо їх зарахування/незарахування.
Враховуючи викладене, висновки відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та Постановою № 202 періодів простою та відпусток без збереження заробітної плати є передчасними та виснуваними за неповного з`ясування обставин.
Також суду звертає увагу відповідача, що у випадку наявності сумнівів у достовірності наданих відомостей, або необхідності надання додаткових документів відповідач мав скористатись своїм правом на витребування таких документів у роботодавця позивача відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, чи запропонувати позивачу надати такі документи відповідно до п. 4.2. розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1, чого відповідачем зроблено не було.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року №227/516/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX (далі — Закон № 2136), призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Під час та за період призупинення дії трудового договору роботодавець не зобов`язаний виплачувати працівнику заробітну плату, здійснювати гарантійні та компенсаційні виплати (крім сум, які належали такому працівнику на день призупинення дії трудового договору) і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і трудовим договором (у тому числі надавати, оплачувати та компенсувати будь-які відпустки, дні відпочинку, допомогу по тимчасовій непрацездатності, подавати відповідні заяви-розрахунки, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування).
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору не позбавляє його сторони права припинити трудовий договір з підстав, визначених законом.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
Згідно форми ОК-5, у січні 2025 року роботодавцем відповідача нараховано заробітну плату та сплачено ЄСВ за 20 днів січня 2025 року, що свідчить про те, що позивачу за період з 16.01.2025 року по 20.01.2025 року нарахована та виплачена заробітна плата, з якої утримано та перераховано ЄСВ.
Відтак, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 та Постановою № 202 період з 16.01.2025 по 20.01.2025.
Щодо позовних вимог відносно зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 05.08.2025 та провести відповідні виплати, суд зазначає, що відповідачем не належним чином розглянуто матеріали заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, не у повній мірі здійснено аналіз стажу позивача та не з`ясовано усі обставини справи, які мали бути встановлені, для прийняття обґрунтованого рішення.
Отже, заява позивача підлягає повторному розгляду з урахуванням висновків суду, тому позовні вимоги в частині призначення пенсії є передчасними.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи аналіз правомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу в контексті приписів ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без використання в повній мірі наданих йому повноважень в частині витребування необхідних документів у роботодавця та позивача, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання принципу пропорційності та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивач і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, отже оскаржуване рішення відповідача не є таким, що прийнято з врахуванням принципів добросовісності та розсудливості.
Решта доводів та заперечень учасників справи, а також наданих ними доказів, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Поряд з цим, суд звертає увагу, що у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив важливість принципу «належного урядування», що передбачає, що у разі, якщо мова йде про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Тобто, на державні органи покладено обов`язок запроваджувати внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».
Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Натомість вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Отже, лише за умови винесення вмотивованого рішення може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.
Такі висновки суду кореспондують усталеній правовій позиції Верховного Суду, що викладена у численних постановах.
Враховуючи викладене та підсумовуючи висновки щодо правомірності оскаржуваного рішення відповідача, суд дійшов висновку про його протиправність та скасування.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного права, суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.
В постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 7 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а, від 12 квітня 2018 року справі № 826/8803/15, від 21 червня 2018 року у справі №274/1717/17, від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20 та від 22 вересня 2022 року у справі №380/12913/21 сформований висновок, згідно якого дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 13 серпня 2025 року № 143250023383; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із зарахуванням періодів роботи з 24.10.2001 по 12.07.2002, з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 01.01.2008 по 18.03.2008, з 21.03.2008 по 27.04.2012, з 16.05.2012 по 13.08.2012, з 01.04.2013 по 16.04.2013, 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2016, з 16.01.2025 по 20.01.2025 до пільгового стажу згідно Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, згідно квитанції № 2BAB-9P33-12XB-X5K0 від 23.09.2025 року.
Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідач про залучення співвідповідача у справі – відмовити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (ЄДРПОУ 13814885, адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 13 серпня 2025 року № 143250023383.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із зарахуванням періодів роботи з 24.10.2001 по 12.07.2002, з 19.08.2002 по 29.07.2003, з 04.08.2003 по 21.12.2007, з 01.01.2008 по 18.03.2008, з 21.03.2008 по 27.04.2012, з 16.05.2012 по 13.08.2012, з 01.04.2013 по 16.04.2013, 18.04.2013 по 30.11.2013, з 30.12.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 25.06.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2016, з 16.01.2025 по 20.01.2025 до пільгового стажу згідно Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 копійок.
Повний текст рішення складено та підписано 14 квітня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя О.М. Кониченко