ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 року	справа № 380/24574/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зменшення в довідках від 20.08.2025 року № 1159/12/14193 станом на 01 січня 2022 року, від 20.08.2025 №1159/12/14194 станом на 01 січня 2023 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Львівський окружний адміністративний суд від 25.06.2025 року у справі № 380/10688/25 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у відсотковому розмірі;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Львівський окружний адміністративний суд від 25.06.2025 року у справі № 380/10688/25, скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2022 року, станом на 01 січня 2023 року, в яких на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, в яких включити надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65 відсотків від розміру посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та щомісячну премію у середніх розмірах у відсотках, що фактично виплачені за місяць у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію, обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2022 та 2023 роки та розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених статтями 7 законів України про Державний бюджет України, відповідно на 2022 рік та 2023 рік, для здійснення перерахунку пенсії з 01 лютого 2022 та з 01 лютого 2023 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон № 2262-ХІІ). На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі № 380/10688/25 відповідач виготовив та видав позивачу оновлені довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 (№ 1159/12/14193 від 20.08.2025) та станом на 01.01.2023 (№ 1159/12/14194 від 20.08.2025).
Як зазначає позивач, у вказаних довідках основні розміри грошового забезпечення (посадовий оклад та оклад за військовим званням) розраховані із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (2022 та 2023 років). Проте, на переконання позивача, відповідач діяв протиправно, коли під час формування цих довідок штучно та безпідставно зменшив розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у відсотковому виразі. Зокрема, відповідач встановив надбавку за особливості проходження служби на мінімальному рівні 1% та премію на рівні 10%.
Позивач наголошує, що такі дії відповідача є незаконними, оскільки відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 45 (у редакції до внесення змін постановою КМУ № 103), додаткові види грошового забезпечення та премія повинні зазначатися у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою. Крім того, позивач стверджує, що відповідно до Постанови КМУ № 704, Порядку № 260 та відповідних телеграм Міністра оборони України, ці показники мали б бути визначені у розмірі 65% для надбавки за особливості проходження служби та у значно вищих середніх розмірах для премії, як це фактично виплачувалося діючим військовослужбовцям у 2022-2023 роках. З огляду на це, позивач просить визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати його видати нові довідки із зазначенням належних відсоткових показників.
Ухвалою від 18 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю, вважаючи їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Обґрунтовуючи свою правову позицію, представник відповідача зазначив, що на виконання попереднього рішення суду посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача розраховані з прожиткового мінімуму станом на 2022 та 2023 роки (замість прожиткового мінімуму 2018 року, який фактично застосовується у Збройних Силах України). Це призвело до їх штучного та суттєвого збільшення (на 40% та 52% відповідно).
Відповідач наголошує, що відповідно до пункту 5 Постанови КМУ № 704, розміри додаткових видів грошового забезпечення не є сталими величинами і визначаються виключно Міністром оборони України в межах асигнувань, що виділяються на утримання Збройних Сил України. При цьому Постановою № 704 встановлено лише граничні (мінімальні та максимальні) величини виплати: для надбавки за особливості проходження служби — від 0% (або 1%) до 100%, а для премії — не менше 10%.
Щорічні телеграми та окремі доручення Міністра оборони України щодо встановлення вищих відсотків премій та надбавок (на які посилається позивач) є внутрішніми розпорядчими документами організаційного характеру. Вони видаються щороку виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, розрахованого на базі окладів 2018 року, і стосуються виключно поточного преміювання діючих військовослужбовців. Відповідач підкреслює, що ці телеграми не є нормативними чи розпорядчими актами Кабінету Міністрів України про зміну розміру грошового забезпечення, а отже, не можуть бути підставою для перенесення визначених у них відсотків у довідки для перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям, чиї базові оклади обчислені за іншою (більшою) розрахунковою величиною за рішенням суду. Відтак, зафіксувавши у спірних довідках надбавку за особливості проходження служби на рівні 1% та премію на рівні 10%, відповідач діяв абсолютно правомірно, в межах наданих йому повноважень та з чітким дотриманням гарантованих Постановою КМУ № 704 меж. З огляду на це, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі № 380/10688/25 було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022 та 01.01.2023, обчисленого шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
На виконання вказаного судового рішення відповідач склав та видав позивачу довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді (начальник інформаційного поста), а саме:
довідку від 20.08.2025 № 1159/12/14193 станом на 01.01.2022 року;
довідку від 20.08.2025 № 1159/12/14194 станом на 01.01.2023 року.
Як убачається зі змісту вказаних довідок, відповідач виконав рішення суду в частині визначення базових показників: посадовий оклад та оклад за військовим званням були обчислені із застосуванням належного прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року відповідно.
Однак, формуючи ці довідки, відповідач одночасно змінив відсоткові показники щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Зокрема, у вказаних довідках відповідачем зазначено:
надбавку за особливості проходження служби у розмірі 1% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;
премію у розмірі 10% від посадового окладу.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а відсоткові розміри надбавки та премії — штучно і безпідставно заниженими, 06 жовтня 2025 року позивач через свого представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою. 
У цій заяві позивач вимагав скласти та подати до пенсійного органу нові довідки, у яких зазначити розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі надбавку за особливості проходження служби та щомісячну премію) у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
Листом від 13.11.2025 № 1159/12/20985 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про відмову у задоволенні його заяви. 
Свою відмову відповідач мотивував тим, що виконання рішення суду призвело до збільшення посадового окладу та окладу за військовим званням на 40% та 52% відповідно. Відповідач зазначив, що розміри додаткових видів грошового забезпечення визначаються виключно Міністром оборони України в межах виділених асигнувань. 
Оскільки оклади за рішенням суду були розраховані з нового прожиткового мінімуму (а не з фіксованої величини 1762 грн, як це застосовується у Міністерстві оборони України), відповідач дійшов висновку, що застосування попередніх, вищих відсотків надбавки та премії призведе до витрачання бюджетних коштів понад виділені асигнування. 
Крім того, відповідач вказав, що за таких умов неможливо встановити відповідну посаду діючого військовослужбовця для визначення середнього розміру премії.
Не погоджуючись із такою позицією відповідача, вважаючи, що відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для звуження соціальних гарантій та зменшення розміру пенсії порівняно з тими показниками, що гарантовані законом та фактично виплачувались діючим військовослужбовцям, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, діям суб`єкта владних повноважень та аргументам обох сторін, суд керується наступними мотивами та нормами права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Основного Закону закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам з числа військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.
Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ імперативно передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Тобто, законодавець делегував виключно Уряду України повноваження визначати складові грошового забезпечення та їх розміри, що підлягають врахуванню при перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704) затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та схеми тарифних коефіцієнтів за військовим званням.
Суд акцентує увагу на тому, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, премії) не мають заздалегідь фіксованого абсолютного розміру, а їх встановлення поставлено в пряму залежність від наявного фонду оплати праці та рішення керівника державного органу.
Так, пунктом 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:
установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім строкової служби) в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;
здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Деталізований механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі – Порядок № 260).
Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку № 260 розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Відповідно до пункту 2 розділу XVI Порядку № 260 розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців також виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач зобов`язаний був вказати у довідках надбавку за особливості проходження служби у розмірі саме 65% та премію у значно вищих середніх розмірах. Свою позицію позивач будує на тому, що діючим військовослужбовцям ЗСУ такі розміри встановлювалися відповідними телеграмами та окремими дорученнями Міністра оборони України на відповідні бюджетні роки.
Суд відхиляє ці доводи позивача та визнає їх юридично неспроможними з огляду на наступне.
Правова природа телеграм та окремих доручень Міністра оборони України вже була предметом неодноразового дослідження Верховним Судом. 
Зокрема, у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24, Верховний Суд чітко роз`яснив, що окремі доручення Міністра оборони України (якими визначаються конкретні розміри премій та надбавок на відповідний рік для діючих військовослужбовців) є відомчими, внутрішніми розпорядчими документами організаційного характеру.
Верховний Суд наголосив, що такі документи:
Адресовані керівникам військових формувань і мають виключно тимчасовий характер (діють у межах конкретного бюджетного року).
Приймаються виключно з метою організації виплати грошового забезпечення діючим військовослужбовцям у межах наявних поточних асигнувань.
Не містять нормативно-правових приписів та не породжують жодних правових підстав для проведення перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям.
Не є рішеннями Кабінету Міністрів України про зміну розміру грошового забезпечення (у розумінні частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ).
Крім того, суд звертає увагу на системний економіко-правовий зв`язок між розміром базових окладів та відсотками додаткових видів грошового забезпечення.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у цій справі базові оклади позивача (посадовий оклад та оклад за військовим званням) перераховані ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання попереднього рішення суду (у справі № 380/10688/25), виходячи з оновленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2022 рік (2481 грн) та на 2023 рік (2684 грн).
Це об`єктивно призвело до суттєвого (понад 40-52%) збільшення бази для нарахування усіх відсоткових додаткових видів грошового забезпечення позивача, що вже само по собі гарантувало підвищення загального розміру його пенсійного забезпечення порівняно з попередніми періодами.
Водночас, суд звертає увагу на ту обставину, що протягом 2022-2023 років діючим військовослужбовцям Збройних Сил України посадові оклади продовжували розраховувати виходячи з меншого прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2018 року у розмірі 1762 грн).
Саме для компенсації цього розриву між застарілими базовими окладами та реальними економічними потребами діючих військовослужбовців, у межах затвердженого фонду оплати праці Міністерства оборони України на відповідний бюджетний рік, Міністр оборони встановлював високі відсотки надбавок (зокрема 65% за особливості проходження служби) та премій внутрішніми телеграмами та окремими дорученнями. Тобто, вказані високі відсоткові показники виконували функцію фінансового балансування заробітної плати діючого особового складу в умовах заморожених базових окладів.
Застосування цих високих компенсаторних відсотків (які математично розраховувалися Міністерством оборони для бази у 1762 грн) до штучно збільшених за рішенням суду базових окладів позивача (розрахованих із бази 2481 грн та 2684 грн) призвело б до подвійного збільшення розміру виплат та непропорційного, економічно необґрунтованого завищення розміру грошового забезпечення позивача порівняно з діючими військовослужбовцями. Такий підхід не передбачений Державним бюджетом України, порушує принцип соціальної справедливості та не ґрунтується на нормативно-правових актах Кабінету Міністрів України, якому належить виключне право визначати розміри пенсійного забезпечення.
Міністр оборони України не видавав жодного нормативно-правового акта, який би зобов`язував застосовувати такі високі відсотки надбавок і премій до окладів, розрахованих із прожиткового мінімуму 2022-2023 років, тим більше щодо осіб, які вже звільнені з військової служби. Відтак, законних підстав для автоматичного перенесення відсотків, встановлених відомчими дорученнями для поточного преміювання діючого особового складу, у довідки пенсіонерів, базові оклади яких розраховані за іншою (більшою) величиною, — не існує.
Постановою Кабінету Міністрів України № 704 визначено гарантовані межі для цих додаткових виплат: до 100% для надбавки за особливості проходження служби (що наділяє керівника державного органу дискреційним правом встановлювати її на будь-якому рівні в цих межах, зокрема і на рівні 1%) та не менше 10% для премії.
Включивши до оновлених довідок від 20.08.2025 № 1159/12/14193 та № 1159/12/14194 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 1% та премію у розмірі 10%, ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв чітко у межах положень Постанови КМУ № 704 та Порядку № 260. Вказані розміри безумовно відповідають гарантованим законодавством мінімальним межам і не порушують прав позивача на пенсійне забезпечення у встановленому державою розмірі.
Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі — КАС України), суд зазначає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Його дії є обґрунтованими, розсудливими та пропорційними, оскільки вони враховують баланс між приватними інтересами позивача (який вже отримав збільшення бази нарахування за рішенням суду) та публічними інтересами держави щодо раціонального, законного та цільового використання бюджетних коштів в умовах воєнного стану.
Адміністративний суд, відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, не має правових підстав втручатися у дискреційні повноваження державного органу (Міністерства оборони України та його територіальних підрозділів) та перебирати на себе його функції, зобов`язуючи вказувати у довідках конкретні завищені відсотки премій та надбавок, спираючись виключно на внутрішні відомчі доручення, які не є джерелом права у розумінні статті 7 КАС України.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
У цій справі відповідач як суб`єкт владних повноважень повністю виконав свій процесуальний обов`язок та належними і допустимими доказами довів правомірність своїх дій при формуванні спірних довідок. Доведено, що застосовані ним відсоткові показники (1% та 10%) математично та юридично відповідають гарантованим нормам Постанови КМУ № 704.
Натомість, позивач не довів наявності у нього безумовного, передбаченого законом права на отримання довідок із зазначенням відсотків (65% тощо), які формуються виключно для діючих військовослужбовців організаційно-розпорядчими актами Міноборони та розраховані під зовсім іншу фінансову базу. Твердження позивача ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права та бажанні поєднати дві різні системи розрахунку (базовий оклад за 2022/2023 роки та відсотки надбавок за 2018 рік) з метою штучного збільшення кінцевої суми грошового забезпечення.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо складання довідок від 20.08.2025 № 1159/12/14193 та № 1159/12/14194 із зазначенням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 1% та премії у розмірі 10% є повністю правомірними, об`єктивними та такими, що прийняті у відповідності до норм матеріального права. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень статті 139 КАС України. Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати (у разі їх наявності) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
у х в а л и в :
1. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зменшення у довідках відсоткового розміру додаткових видів грошового забезпечення та зобов`язання скласти і подати нові довідки – відмовити повністю.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 10 березня 2026 року.

Суддя Коморний О.І.