_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2705/26
Провадження № 2/947/1773/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі – Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2026 року позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 29.04.2007 року Виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 06, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, проте спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, проживають окремо, а тому примирення подружжя неможливе, у зв`язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Дитина проживає разом з позивачкою. 
Одночасно, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. 
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 05.02.2026 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся за останньою відомою адресою місця проживання, проте зворотні повідомлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності сторін, належним чином повідомлених.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /до шлюбу – « ОСОБА_4 »/ 29.04.2007 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 06, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видано повторно 29.01.2019 року. /а.с.13/.
Від спільного шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , НОМЕР_3 , виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьками в якому вказані сторони по справі./а.с.11/.
Відповідно до Акту проживання особи в житловому приміщенні від 20.01.2026 року, посвідченого КП «ЖКС» Чорноморський, вбачається, що неповнолітня ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.12/
Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжя припинено, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, дитина проживає разом із позивачкою.
Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
 
Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. 
 
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. 
 
На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача відносно розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Крім того, у позові міститься вимога - про стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що ця вимога підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України).
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку, при цьому суд зазначає, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, має офіційний дохід та інших утриманців в нього немає, що вбачається із позову, тому такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини. 
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно ч.1 ст.191 СК України,  передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 20.01.2026 року. 
У відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст.ст. ст. 12, 81, 89, 141, 187, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,112,141,180,182,184, 191,192 СК України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини – задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_4 » / та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.04.2007 року Виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 06, які від шлюбу мають дитину – розірвати.
Шлюб між ОСОБА_1 /до шлюбу « ОСОБА_4 » / та ОСОБА_2 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з дня подання позовної заяви – 20.01.2026 року.
Стягнути зОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1331 /одна тисяча триста тридцять одна / гривня 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено та підписано 23.04.2026 року.

Суддя            М. В. Гниличенко