ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/291/26
Провадження № 33/820/242/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Жураківського В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, що проживає по АДРЕСА_1 , яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
За постановою суду, 12 лютого 2026 року о 13 год 00 хв у селі Требухівці Хмельницького району Хмельницької області по вулиці Дачна, 4, ОСОБА_1 повторно протягом року керувала транспортним засобом марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, та будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії ЕНА №4919159 від 8 червня 2025 року, а також будучи позбавленою права керування такими постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року (справа № 678/991/25, провадження № 3-678-422/25). Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п. 2.1 а) ПДР України, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Вважає, що працівниками поліції неправильно кваліфіковано її дії за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки нею було оскаржено постанову поліції серії ЕНА № 4919159 від 08 червня 2025 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Крім того, в її діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, оскільки вона не знала, що позбавлена права керування транспортними засобами. 
Також вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень при призначенні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вона не була наділена таким правом. 
Місцевий суд розглянув справу за її відсутності без належного повідомлення про дату та час судового засідання, чим порушив її право на захист.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подала 
Як зазначено у ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29 травня 2008 року «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року «Мороз та інші проти України» та інші).
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 серпня 2018 року (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч.1 ст.268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12, адміністративне провадження № К/9901/6938/19, Верховний Суд дійшов висновку, що «сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки».
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, з метою запобігання зловживанню процесуальними правами особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності, та затягуванню розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не буде порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні повною мірою.
Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. 
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортним засобом у випадку відсутності у неї права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 589568 від 12 лютого 2026 року, з якого вбачається, що 12 лютого 2026 року о 13 год 00 хв ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, повторно протягом року керувала транспортним засобом марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, та будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії ЕНА № 4919159 від 8 червня 2025 року. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1);
- постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4919159 від 08 червня 2025 року, якою підтверджується, що 08 червня 2025 року о 01 год 24 хв по вул. Ринкова в селищі Меджибіж ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія, чим порушила п. 2.1 а Правил дорожнього руху (керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати транспортними засобами). За вказані дії  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;
- копії постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року у справі № 678/991/25, якою підтверджується, що ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та щодо неї застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 7-8); 
- відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції на підставі п. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме у зв`язку з повідомленням про вчинення водієм адміністративного правопорушення (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та була притягнута до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також була позбавлена права керування транспортним засобом за ч. 1 ст. 130 КУпАП). Водійка ОСОБА_1 повідомила, що у неї відсутнє водійське посвідчення, також під час спілкування з поліцейськими вона підтвердила, що їй відомо про рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року, яким її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортним засобом на 1 рік. 
Під час оформлення даних адміністративних матеріалів за ч. 5 ст. 126 КУпАП працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що щодо неї була складена постанова серії ЕНА № 4919159 від 8 червня 2025 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, на що остання повідомила, що їй про це було відомо.
Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 її права, ознайомили з протоколом, повідомили про час та місце розгляду справи. Жодних заперечень щодо протоколу остання не заявляла, власноруч підписала розписку про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 2).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, дійшов правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апелянтки про те, що її дії неправильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки вона оскаржила постанову серії ЕНА № 4919159 від 8 червня 2025 року про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими, виходячи з наступного. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху – оскаржується у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАСУ, з особливостями, встановленими цим Кодексом. 
Згідно з ст. 289 КУпАП строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - становить десять днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху набирає законної сили відповідно до вимог ч. 2 ст. 290 КУпАП, після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених ч. 1 ст. 3001 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанову серії ЕНА № 4919159 було складено 08 червня 2025 року. Вказану постанову ОСОБА_1 оскаржила 23 лютого 2026 року. Натомість, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 589568 у даній справі складено 12 лютого 2026 року.
Тобто, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 589568 від 12 лютого 2026 року у цій справі, постанову серії ЕНА № 4919159 від 08 червня 2025 року не було оскаржено, а отже вона була чинною.
На даний час, матеріали справи не містять жодних відомостей про скасування постанови серії ЕНА № 4919159 від 08 червня 2025 року.
Тому працівники поліції правильно склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Отже, за відсутності доказів оскарження та скасування постанови серії ЕНА № 4919159 від 08 червня 2025 року, вона вважається такою, що набрала законної сили. Доводи апелянта щодо відсутності повторності є необґрунтованими та недоведеними, а кваліфікацію правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильною. 

Твердження ОСОБА_1 про те, що їй не було відомо про позбавлення її права керування транспортними засобами, апеляційний суд відхиляє, враховуючи наступне.
Так, під час зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції остання підтвердила, що їй відомо про рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року, яким її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керувати транспортним засобом. 
Отже, ОСОБА_1 знала про набрання законної сили рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року. При цьому, поліцейські неодноразово уточнювали, чи відомо їй, що вона керує транспортним засобом, будучи позбавленою такого права, з чим водійка погоджувалась. 
Тобто, остання неодноразово підтвердила, що їй відомо про позбавлення її права керування транспортними засобами.
Крім того, як вбачається із постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року, ОСОБА_1 була присутня у судовому засіданні під час її винесення, а тому не могла не знати про позбавлення її права керування транспортними засобами (а.с. 7-8). 
Отже, останній було відомо, про позбавлення її права керування транспортними засобами.
Разом з тим, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 589568 від 12 лютого 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким.
Тобто, остання не могла не знати, що не була наділена таким правом та будучи вже притягнутою за аналогічне правопорушення, ОСОБА_1 повторно керувала автомобілем не маючи права керування. 

Доводи апелянтки про те, що, призначивши стягнення у виді позбавлення права на керування транспортними засобами, суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки не була наділена таким правом, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.
Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, у разі, коли особа вчинила кримінальне правопорушення в сфері дорожнього руху, передбачене нормами Кримінального кодексу України, суд має право застосувати до такої особи додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, навіть якщо вона до цього не мала такого права.
У вищезазначеній постанові Верховний Суд окремо підкреслив, що особи, які керують транспортними засобами без достатніх теоретичних і практичних знань та без посвідчення водія, створюють підвищену суспільну небезпечність, а тому запобігальна мета додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення.
Отже, місцевий суд доцільно застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи ОСОБА_1 про порушення права на захист, оскільки суд розглянув справу за її відсутності, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 3 ст. 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 126 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою. 
Апеляційний суд звертає увагу й на те, що у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12, адміністративне провадження № К/9901/6938/19, Верховний Суд дійшов висновку, що «сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки».
Верховним Судом у п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, із відеозаписів, які були долучені до протоколу, вбачається, що 12 лютого 2026 року під час складання адміністративних матеріалів працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що справа про адміністративне правопорушення щодо неї буде розглядатись у Летичівському міськрайонному суді Хмельницької області 27 лютого 2026 року о 08 год 30 хв.
Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 589568 ОСОБА_1 було відомо про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що судове засідання було призначено на 27 лютого 2026 року о 08 год 30 хв за адресою: селище Летичів, провулок Шкільний, 4 а. Зі змістом протоколу водійка була ознайомлена, копію вказаного протоколу отримала, про що свідчить її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).
Отже, остання знала про наявність щодо неї судового провадження у даній справі. Однак, до суду не з`явилася, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала, розглядом справи не цікавилась, що свідчить про відсутність у неї бажання скористатись своїми процесуальними правами та виконати свій процесуальний обов`язок. 
З урахуванням факту своєчасного повідомлення апелянтки про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . 

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушниці.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а її апеляційну скаргу, – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду Федорова Н.О.