ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
02 квітня 2026 року 	Справа № 280/1040/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 206; код ЄДРПОУ 02140892)
про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:
09.02.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 № 738/53 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Добровольчих батальйонів,48-50 (на підставі акту обстеження території від 10.12.2024 № 0314)»;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Запорізької міської ради судовий збір та витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником об`єкту нерухомого майна - Торговельний павільйон загальною площею 46,51 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1619465223101. Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 07.10.2025 винесено рішення №738/53 Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Добровольчих батальйонів,48-50 (на підставі акту обстеження території від 10.12.2024 № 0314)». Позивач вважає зазначене рішення протиправним з наступних підстав. По-перше, воно було прийнято без участі позивача. По-друге, відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством. Рішення суду щодо демонтажу спірного майна відсутнє. Вважає, що відповідач не наділений повноваженнями на винесення рішень щодо зареєстрованого належним чином об`єкту нерухомого майна. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
13.02.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/1040/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 24.02.2026 за вх. №9971. В обґрунтування заперечень посилається на те, що інспекторами відділу охорони громадського порядку КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради здійснено здійснено перевірку стану благоустрою території м. Запоріжжя, за адресою: вул. Добровольчих батальйонів, 48-50. За результатами обстеження було встановлено, що за вказаною адресою виявлено факт розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.
На запити КП «Муніципальна варта», Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради повідомив, що за зазначеною адресою паспорт прив`язки не зареєстровано.
Згідно з інформацією Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради та архівними даними, переданими виконавчими органами Запорізької міської ради, які здійснювали присвоєння та зміну адрес об`єктам нерухомого майна в м. Запоріжжя, відсутня інформація щодо присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_2 .
13.02.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування нерухомого майна – торговельного павільйону, загальною площею 46,51 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний договір Дарування зареєстрований у реєстрі за № 38.
Вважає незаконною наявну державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно торгівельний павільйон, загальною площею 46,51 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та за ОСОБА_1 та повідомляє про розгляд Заводським районним судом м. Запоріжжя справи 332/6362/25 за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.
Крім того, Департамент управління активами Запорізької міської ради повідомив, що за зазначеною адресою був укладений договір оренди землі від 11.06.2014 № 201402000100242 на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:013:0091 з ОСОБА_2 строком до 05.03.2017 для розташування кіоску № НОМЕР_2 .
Земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:02:013:0091 до земель Запорізької міської ради за актом приймання-передачі земельної ділянки ОСОБА_2 не поверталась.
На теперішній час, Договір оренди землі між Запорізькою міською радою та іншою фізичною/юридичною особою на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:013:0091 площею 0,0051 га по АДРЕСА_3 в Департаменті управління активами Запорізької міської ради не обліковується.
Посилається на те, що спірне рішення носить рекомендаційний характер, оскільки відповідач пропонував власнику об`єкту в добровільному порядку забезпечити демонтаж тимчасової споруди. 
Вважає не порушеною процедуру прийняття спірного рішення, оскільки відповідачем вичерпав усі можливості для встановлення власника тимчасової споруди, звернувшись до компетентних органів (Департаменту архітектури та містобудування, Департаменту управління активами), які не змогли надати відповідну інформацію.
Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
24.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження до вирішення справи №332/6362/25.
27.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій проти доводів відповідача заперечено у повному обсязі. Зазначено, що відповідач визнає факт державної реєстрації права власності нерухомого майна. В свою чергу, до повноважень відповідача не входить прийняття рішення про знесення об`єктів нерухомого майна. Знесення об`єктів нерухомого майна здійснюється виключно на підставі рішення суду, оскільки це є позбавлення права власності у цивільно-правовому розумінні та не стосується реалізації контрольно-наглядових повноважень у сфері благоустрою. Щодо перебування на розгляді справи №332/6362/25 та наведені порушення порядку набуття права власності позивачем зазначає, що станом на винесення спірного рішення право позивача на нерухому власність було чинним, а розгляд питання щодо порушення процедури її державної реєстрації не входить до предмету розгляду даної справи. Вважає істотним порушенням права позивача на її участь в адміністративному провадженні, оскільки її залучення могло змінити висновок відповідача про необхідність демонтажу торговельного павільйону, за умови подання документів, які підтверджують право власності.
27.02.2026 від представника позивача надійшли заперечення проти зупинення провадження у справі.
Ухвалою суду від 10.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 належить на праві власності об`єкт нерухомого майна - Торговельний павільон загальною площею 46,51 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1619465223101, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2026. Даний об`єкт нерухомого майна належить позивачу на праві власності на підставі Договору дарування нерухомого майна від 13.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 38. Вказаний об`єкт нерухомості утворився шляхом реконструкції Торговельного павільйону по вул. Добровольчих батальйонів, 48/50 у м. Запоріжжі. Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 02.02.2018 за № ЗП141180331170.
Старшими інспекторами відділу охорони громадського порядку КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради, на підставі наказу начальника КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради від 29.11.2024 № 109-ОД, було здійснено перевірку стану благоустрою території м. Запоріжжя, за адресою: Добровольчих батальйонів, 48-50. За результатами обстеження було складено акт обстеження території №0314 від 10.12.2024 та встановлено, що за вказаною адресою виявлено факт розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.
На запит КП «Муніципальна варта», Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради листом від 18.11.2024 №01-12/2013 повідомив, що паспорт прив`язки тимчасової споруди не зареєстровано, інформація щодо наявності дозвільних документів на розміщення тимчасової споруди – відсутні.
На запит КП «Муніципальна варта», Департамент управління активами Запорізької міської ради листом від 28.11.2024 №7757/01/01-07/10833 повідомив, що за зазначеною адресою був укладений договір оренди землі від 11.06.2014 № 201402000100242 на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:013:0091 з ОСОБА_2 строком до 05.03.2017 для розташування кіоску №81-з. Право оренди земельної ділянки припинено рішенням Запорізької міської ради від 26.09.2018 №35/32.
На підставі зібраної інформації, 22.07.2024 старшими інспекторами відділу охорони громадського порядку КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради Ревенком О.С. та Бондарєвим В.М. складено акт обстеження території №0314 від 10.12.2024.
Керуючись Законами України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», Типовими правилами благоустрою території населеного пункту, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 №310, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.06.2023 № 378 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту», було прийнято рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 №738/53 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: вул. Добровольчих батальйонів,48-50 (на підставі акту обстеження території від 10.12.2024 № 0314)».
Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 №738/53 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: вул. Добровольчих батальйонів,48-50 (на підставі акту обстеження території від 10.12.2024 № 0314)» було опубліковано на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради.
Позивач, не погодившись з рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 №738/53 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: вул. Добровольчих батальйонів,48-50 (на підставі акту обстеження території від 10.12.2024 № 0314)», звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, заходи створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначено Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV (далі - Закон № 2807-IV)
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.
Статтею 5 Закону № 2807-IV визначено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Відповідно до ст. 34 Закону № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються тa затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної Політики у сфері житлово-комунального господарства.
Правила включають, зокрема, порядок розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності; порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів (п.п. 1, 7, 8 ч. 2 ст. 34 Закону № 2807-IV).
Рішенням 17 сесії Запорізької міської ради від 17.03.2023 №104 вирішено керуватись у місті Запоріжжі Типовими правилами благоустрою території населеного пункту, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 № 310 (далі – Правила благоустрою), та визначити їх обов`язковими для виконання на території міста Запоріжжя всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.
Згідно п. 5 p. VIII Правил благоустрою визначено, що розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за № 1330/20068, та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за № 252/26697.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» на виконання частини четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, що додається (далі - Порядок № 244), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за № 1330/20068.
У пункті 1.3 розділу І цього Порядку наведено визначення тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі – ТС), а саме – одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Пунктом 1.4 Порядку №244 визначено, що паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та. напрям підприємницької діяльності.
Згідно пп. 2.1 п. 2 Порядку №244, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки тимчасової споруди.
В п. 2.2. Порядку №244 зазначено, що замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
Відповідно до пп. 2.30 п. 2 Порядку №244, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така споруда підлягає демонтажу.
За приписами пп. 2.31 п. 2.31 Порядку №244, розміщення ТС самовільно забороняється.
Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону №2807-IV на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.
Згідно статті 40 Закону №2807-IV самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.
Положення про інспекцію з благоустрою населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною або міською радою на підставі Типового положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до статті 41 Закону №2807-IV громадський контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється громадськими інспекторами благоустрою населених пунктів згідно з положенням, яке затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Громадські інспектори благоустрою населених пунктів: 1) беруть участь у проведенні спільно з працівниками органів державного контролю рейдів та перевірок додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами законодавства у сфері благоустрою населених пунктів; 2) проводять перевірки і складають протоколи про порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів і подають їх органам державного контролю у цій сфері та правоохоронним органам для притягнення винних до відповідальності; 3) надають допомогу органам державного контролю у сфері благоустрою населених пунктів у діяльності щодо запобігання порушенням законодавства про благоустрій населених пунктів; 4) здійснюють інші повноваження відповідно до закону. Результати громадського контролю за станом благоустрою територій підлягають оприлюдненню на зборах мешканців відповідної території та розгляду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному законодавством.
Відповідальність за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів передбачена ст. 42 Закону №2807-IV. До відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: 1) порушенні встановлених норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; 2) проектуванні об`єктів благоустрою населених пунктів з порушенням затвердженої в установленому законодавством порядку містобудівної документації та державних будівельних норм; 3) порушенні встановлених законодавством екологічних, санітарно-гігієнічних вимог та санітарних норм під час проектування, розміщення, будівництва та експлуатації об`єктів благоустрою; 4) порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; 5) порушенні режиму використання і охорони територій та об`єктів рекреаційного призначення; 6) самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту; 7) пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об`єктів благоустрою населених пунктів; 8) знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону; 9) забрудненні (засміченні) території населеного пункту; 10) неналежному утриманні об`єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення територій населених пунктів тощо.
Таким чином, Закон №2807-IV наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів.
У розумінні Закону №2807-IV дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту (демонтаж - це роботи щодо відновлення об`єкту благоустрою території).
Дії з демонтажу самовільно розміщеної тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту, здійснення яких належить до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (постанова КАС ВС від 07.07.2022 у справі №200/4397/19-а).
Беручи до уваги установлені у цій справі обставини, суд констатує, що вищенаведені норми, на підставі яких відповідач прийняв спірне рішення, регламентують питання, пов`язані з порядком розміщення (встановлення) тимчасових споруд та їх демонтажу.
Між тим, за нормами статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України набуте в порядку, визначеному законом, та зареєстроване згідно із законодавством право приватної власності на нерухоме майно є непорушним, що надає відповідні гарантії власнику від протиправних посягань на нього та створює легітимні очікування, що позбавлення такого права або його обмеження можливе виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Отже, кожний, у кого у встановленому законом порядку виникло та існує право власності, зокрема на об`єкти нерухомого майна, має легітимні очікування на те, що це право визнається та захищається державою, є непорушним і що позбавлення або обмеження цього права може бути здійснене виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом №3038-VI, за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 465/249/15-а, від 13.03.2020 у справі № 161/14543/16-а, від 28.05.2020 у справі №644/3036/17, від 10.08.2020 у справі № 161/13062/18, від 11.08.2020 у справі № 161/13492/16-а, від 03.12.2020 у справі № 161/13645/16-а.
Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить об`єкт нерухомого майна - Торговельний павільйон загальною площею 46,51 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1619465223101 що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим станом на 22.01.2026.
Відомості про речові права на вищевказане нерухоме майно щодо права приватної власності на нього у позивача внесені до Державного реєстру прав й державної реєстрації припинення таких прав у порядку, передбаченому законом, не здійснювалось, у зв`язку з чим, в силу приписів абзацу першого частини п`ятої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Відповідачем під час здійснення повноважень у сфері благоустрою населеного пункту не враховано того, що у позивача у встановленому законом порядку виникло право приватної власності на нерухоме майно, стосовно якого інспекторами КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради складався акт обстеження, та прийнято оскаржене рішення як на тимчасову споруду.
У зв`язку з цим суд вважає, що у справі, яка розглядається, відповідач вийшов за межі наданих повноважень та протиправно прийняв рішення на підставі правових норм, які не поширюють дію на спірні правовідносини.
Посилання відповідача на протиправність державної реєстрації права власності на нерухоме майно позивача суд відхиляє, оскільки станом на прийняття спірного рішення таких обставин в установленому законом порядку визнано не було, а відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був чинний.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У будь-якому випадку рішення, що приймаються суб`єктом владних повноважень, або дії, які вживаються у процесі реалізації своєї компетенції, можуть вважатися правомірним лише за умови, що вони відповідають всім критеріям, які визначені ч.2 ст. 2 КАС України. Це, зокрема, означає, що контролюючий суб`єкт може довести в адміністративному суді те, що його рішення (дії) прийнято (вчинено) добросовісно та розсудливо, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У свою чергу, суди не повинні допускати надмірного формалізму при наданні правової оцінки правомірності прийнятих рішень або вчинених дій (бездіяльності) суб`єктів владних повноважень під час проведення планових чи позапланових заходів, та враховувати явно недобросовісну поведінки суб`єкта господарювання, яка унеможливила дотримання встановленого порядку здійснення перевірки.
Враховуючи вищевикладене, рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 № 738/53 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Добровольчих батальйонів, 48-50 (на підставі акту обстеження території від 10.12.2024 № 0314)» підлягає скасуванню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Обов`язок подання до закінчення судових дебатів (до закінчення розгляду справи, у випадку її розгляду в порядку спрощеного або письмового провадження) доказів на підтвердження розміру понесених стороною судових витрат, або заяви про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів після закінчення розгляду справи, прямо визначений у ч.7 ст.139, ч.3 ст.143 КАС України.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеним Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі №380/3999/21, який підлягає врахуванню судом.
Матеріали справи не містять доказів понесення витрат на правничу допомогу або заяви про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів після закінчення розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2662,40 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Виконавчого комітету Запорізької міської ради.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 206; код ЄДРПОУ 02140892) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 № 738/53 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Добровольчих батальйонів, 48-50 (на підставі акту обстеження території від 10.12.2024 № 0314)».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 02.04.2026.

Суддя М.С. Лазаренко