Номер провадження: 11-кп/813/991/26
Справа № 947/8094/25 
Головуючий у першій інстанції  ОСОБА_1  
Доповідач         ОСОБА_2 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 , 
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 у к/п № 12025162480000159 від 04.02.2025 стосовно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської обл., громадянина України, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2021 р.н., раніше неодноразово судимого, в останній раз:
-14.11.2024 Київським районним судом м.Одеси за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;
- 21.05.2025 Хаджибейським районним судом м.Одеси за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 визначено виконувати самостійно;
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.125 КК України
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання за:
- ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією належного йому майна;
- ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією належного йому майна.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_7 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.05.2025, більш суворим, призначеного цим вироком, у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 (справа №947/26189/24), яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, вирішено виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з дати його фактичного затримання - 05.02.2025.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк його перебування під вартою день за день в період з 05.02.2025 по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Скасований арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2025 (справа №94/5337/25, провадження №1-кс/947/2688/25) (а.п.116-117), після набрання вироком законної сили та вирішено питання щодо долі речових доказів. 

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що04.02.2025, близько 15.15 год., проходячи по вул. Бригадній в м. Одесі побачив раніше незнайомого ОСОБА_10 , у якого в руці знаходився мобільний телефон марки «Тесnоcamon 19 nео». В цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення вищевказаного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного, у зв`язку з агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (на час кримінального правопорушення дію якого продовжено в установленому Законом порядку), ОСОБА_7 того ж дня, приблизно о 15.20 год. попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон «Тесnоcamon 19 nео», нібито, для здійснення дзвінка, на що останній погодився та передав ОСОБА_7 свій телефон.
В подальшому ОСОБА_7 , отримавши мобільний телефон ОСОБА_11 , почав відходити від нього, прискоривши шаг, намагаючись втекти в провулок Академіка Багацького в м.Одесі, а ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправні дії ОСОБА_7 , наздогнав останнього та перебуваючи біля буд. №3 по пров. Академіка Багацького в м. Одесі здійснив спробу повернути свій мобільний телефон шляхом виривання його із рук ОСОБА_7 .
Між тим, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер злочинних дій, з метою доведення свого злочинного наміру, направленого на відкрите викрадення чужого майна до кінця, підібрав камінь із поверхні землі, за допомогою якого завдав одного удару по голові у скроневу ділянку зліва, застосувавши до ОСОБА_11 насилля, небезпечне для його здоров`я, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лівої скроневої ділянки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Подолавши спробу опору потерпілого, ОСОБА_7 заволодів його мобільним телефоном марки «Тесnоcamon 19 nео» з ІМЕІ - НОМЕР_1 із встановленими сім-картками, що обслуговується мобільним оператором ТОВ «Лайфселл» з номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 вартістю 3000 грн та покинув місце події, отримавши таким чином можливість розпорядитись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 грн.
Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 04.02.2025, приблизно о 15.20 год., у ОСОБА_7 , що перебував поблизу буд. №3 по пров. Академіка Багацького в м. Одесі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_12 , яка намагалась допомогти ОСОБА_11 наздогнати ОСОБА_7 та повернути телефон, виник умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень.
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_7 , лезом ножа, що носив при собі, тримаючи його у правій руці, умисно наніс ОСОБА_12 один удар в ліву лопатку, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в проекції лівого плечового суглобу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування закону, який підлягає застосуванню, зокрема, ст. 71 КК України, при цьому суд не врахував, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин 04.02.2025, тобто після ухвалення вироку Київським районним судом м. Одеси від 14.11.2024, в період іспитового строку, а також до ухвалення 21.05.2025 вироку Хаджибейським районним судом м. Одеси. 
За таких обставин прокурор ОСОБА_9 просить вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2026скасувати, в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк8 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією належного йому майна. 
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць, з конфіскацією всього належного йому майна. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.05.2025, більш суворим покаранням за даним вироком, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць з конфіскацією належного йому майна. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з дати набрання вироком законної сили.
Згідно із ч. 4 ст.70 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.05.2025.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 ,яка підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України,судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на наступне.
Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для їх перегляду та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за:
- ч. 4ст.187КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану;
- ч.2 ст.125 КК України,як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Водночас, що стосується тверджень прокурора ОСОБА_9 про допущення судом 1-ої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70 КК України так і ст.71 КК України. Спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього за правилами ч.4 ст.70 КК України, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку і остаточно за сукупністю вироків.
Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України за правилами передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За приписами ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Водночас, ОСОБА_7 інкриміновані йому кримінальні правопорушення в цьому кримінальному провадженні вчинив 04.02.2025, тобто після ухвалення вироку Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024, в період іспитового строку, а також до ухвалення попереднього вироку Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.05.2025, яким останньому призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. При цьому,також вказаним вироком визначено до самостійного виконання вироку Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024.
Оскільки ОСОБА_7 у період іспитового строку вчинив два кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 125 КК України, то у справі склалась кримінально-правова ситуація, коли вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнялась особа, таким що належить відбувати реально, що не суперечить загальним засадам призначення покарання та відповідає висновку об`єднаної палати ККС від 14.06.2021 (справа № 443/806/19).
Окрім того, Об`єднана палата ККС у складі ВС у своїй постанові від 22.01.2024 (справа № 236/4167/20) виклала наступний правовий висновок щодо алгоритму призначення покарання: 
Якщо після постановлення вироків буде встановлено, що засуджений винен в кримінальних правопорушеннях, частина яких вчинена до постановлення першого вироку, а інша - між першим і другим вироками, то призначення покарання має складатися з наступних етапів:
1) Призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене до постановлення попереднього вироку, або, якщо вчинено кілька кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, призначення покарання за кожне кримінальне правопорушення та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України;
2) Призначення покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного або часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироками, або шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим; 
3) Якщо в діях особи має місце повторність тотожних кримінальних правопорушень, частина з яких вчинені до, а інша частина - після ухвалення попереднього вироку, то правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються і суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією; 
4) Призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене після постановлення першого вироку, або, якщо вчинено кілька кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, то призначення покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України;
5) На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за кримінальне/кримінальні правопорушення, вчинене після постановлення першого вироку, необхідно повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком;
6) Визначити остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного або часткового складання покарання, призначеного в порядку ст. 71 КК України за цим вироком, та покарання за другим вироком, або шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим;
7) При призначенні покарання за ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Так, оскаржуваним вироком на підставі ч.ч. 1,4 ст.70 КК України ОСОБА_7 було призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Хаджибейського районного суду м.Одеси від 21.05.2025, більш суворим, призначеного цим вироком. 
Проте,призначаючи покарання в такий спосіб суд 1-ої інстанції не врахував правові наслідки, передбачені ч. 3 ст. 78 КК, оскільки злочин в цьому провадженні вчинено в період іспитового строку за іншим вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024, а саме: 04.02.2025, тобто через 2 місяці після ухвалення вироку, а тому помилково не визначив покарання за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК, а лише призначив покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Хаджибейського районного суду м.Одеси суду від 21.05.2025, більш суворим за даним вироком.
Таким чином, в порушення приписів ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024не було приєднано судом 1-ої інстанції до призначеного основного покарання за вказаним вироком.
Зазначена обставина на переконання апеляційного суду є підставою для скасування оскаржуваного вироку.
Окрім того, за вироком Хаджибейського районного суду м.Одеси суду від 21.05.2025 строк відбування призначеного покарання відраховано з моменту приведення даного вироку до виконання, а також зараховано в строк відбування покарання термін цілодобового домашнього арешту, починаючи з 25.07.2024 по 05.08.2024, включно, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора та при призначенні покарання за ч. 4 ст.70 КК України, в строк покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховує покарання відбуте частково ОСОБА_7 за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.05.2025, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційний суд, керуючись приписами ст.ст. 50, 65 КПК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне повне відшкодування завданої шкоди шляхом повернення викраденого майна; обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів.
Серед іншого апеляційний суд зауважує, що чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає чіткого нормативного врегулювання початку строку відбування покарання у виді позбавлення волі.
Натомість, ч.ч. 1 та 2 ст. 532 КПК України визначено, що вирок або ухвала суду 1-ої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
В свою чергу, ч. 1 ст. 87 КВК України встановлює, що особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.
Системний аналіз вищевикладених вимог закону дає підстави дійти висновку про те, що початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі відраховується з дня набрання вироком суду 1-ої інстанції законної сили.
З урахуванням викладеного,апеляційний суд вважає, що строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно обчислювати з дня набрання вироком апеляційного суду законної сили.
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Пунктом 4) ч. 1 ст. ст. 409 КПК України, передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно п. 1) ч. 1 ст. 413 КПК України, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок скасуванню, в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2025, яким  ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 125 КК України - скасувати, в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити  ОСОБА_7  покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного йому майна; 
- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. 
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з конфіскацією належного йому майна. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 та призначити  ОСОБА_7  покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього належного йому майна. 
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.05.2025, більш суворим покаранням за даним вироком, призначити  ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць, з конфіскацією належного йому майна. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72, ч. 4 ст.70 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання частково відбуте ним покарання за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.05.2025.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня отримання його копії. 

Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_7 та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4