ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15009/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Собківа Я.М., 
суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" до Київської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці, в якому просило: 
- визнати протиправними дії Київської митниці, як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України, які полягали у відмові в підготовці в строк, передбачений чинним законодавством України, висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” з державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 17 574,47 грн. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” за вих. №2310/21-02 від 23.10.2021 (вх. №15765/13 від 25.10.2021 відповідно до даних Київської митниці);
– зобов`язати Київську митницю підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” з державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 17 574,47 грн. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” за вих. №2310/21-02 від 23.10.2021.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року позов задоволено.
В апеляційній скарзі Київська митниця, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
04 червня 2024 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “Текссол-С” зареєстроване як юридична особа 09.04.2008, номер запису 1 073 102 0000 015361 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Київською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000025/2 від 17.01.2020, відповідно до якого митна вартість ввезених позивачем на митну територію України товарів була скоригована в сторону її збільшення.
На підставі зазначеного рішення позивачем до бюджету додаткового було сплачено митних платежів у сумі 17 574,47 грн., що підтверджується митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400528 від 17.01.2020, поданою позивачем та оформленою Київською митницею Держмитслужби відповідно до рішення останньої про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000025/2 від 17.01.2020.
Вищевказані обставини також встановлені рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі №320/5924/20, яким, зокрема визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000025/2 від 17.01.2020.
У подальшому на підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили 19.08.2021 відповідно до виконавчого листа №320/5924/20, виданого 02.12.2021 Київським окружним адміністративним судом, позивач звернувся до відповідача з заявою за вих. №2310/21-02 (вх. №15765/13 від 25.10.2021 відповідно до даних Київської митниці), в якій висловив прохання підготувати висновок про повернення йому надмірно сплачених ним при митному оформленні товару сум митних платежів у розмірі 17 574,47 грн.
Київська митниця, як територіальний орган Державної митної служби України, своїм листом №7.8-2/15/13/12398 від 02.11.2021 повідомила позивачу, що митницею у строки, передбачені законодавством, подано апеляційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі №320/5924/20, а тому питання щодо повернення митних платежів із Державного бюджету України є передчасним.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що пов`язані із справлянням та поверненням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – МК України), Податковим кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – “ПК України”) та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
У той же час, відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Нормами підпунктів 14.1.39, 14.1.115, 14.1.156 та 14.1.1561 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошовим зобов`язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податкове зобов`язання – це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або МК України.
Податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) – загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом
Надміру сплачені грошові зобов`язання – це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
Приписами пунктів 43.3-43.6 статті 43 ПК України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 2001.5 статті 2001 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.
Повернення у випадках, визначених законодавством, сум податку на додану вартість, контроль за справлянням яких покладено на контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, при ввезенні товарів на митну територію України здійснюється в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент оформлення митної декларації/аркуша коригування, на підставі яких здійснюватиметься таке повернення.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
На виконання вищезазначених приписів податкового та митного законодавства України був затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів (наказ Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017) (далі – Порядок 643).
Так, відповідно до пункту 7 Розділу ІІІ Порядку 643 сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.
Електронні висновки про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами (крім акцизного податку з ввезеного на митну територію України пального), надсилають до Казначейства для виконання за умови їх погодження з відповідними місцевими фінансовими органами.
Отже, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов`язкових платежів) повертається декларанту.
Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 22.01.2019 у справі №826/17796/14 та в постанові від 16.04.2021 у справі №815/4834/17.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сплачена позивачем у зв`язку з прийняттям Київською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000025/2 від 17.01.2020 фінансова гарантія в розмірі 17 574,47 грн. після скасування такого рішення в судовому порядку набула статусу надмірно сплачених митних платежів.
Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Судом встановлено, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі №320/5924/20 в силу приписів частини першої статті 255 та частини першої статті 295 КАС України набрало законної сили 19.08.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виконавчого листа №320/5924/20, виданого 02.12.2021 Київським окружним адміністративним судом.
Разом із тим, відповідачем не було надано достатніх та достовірних доказів, які б свідчили про не набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі №320/5924/20.
Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє рішення суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі №320/5924/20, як і будь-якого іншого судового рішення, які б підтверджували подання відповідачем такої апеляційної скарги, а відповідачем за час розгляду судом цієї справи не надано доказів, які б підтверджували реєстрацію його апеляційної скарги Київським окружним адміністративним судом.
Відтак, відповідач, отримавши заяву позивача за вих. №2310/21-02 від 23.10.2021 (вх. №15765/13 від 25.10.2021 відповідно до даних Київської митниці), був зобов`язаний у силу вищезазначених імперативних приписів законодавства України підготувати відповідний висновок про повернення позивачу надмірно сплачених до бюджету митних платежів та передати його на виконання відповідному органу Державної казначейської служби України, проте відповідач цього не зробив.
Як наслідок, відповідач вчинив протиправні дії, які полягали у відмові в підготовці в строк, передбачений чинним законодавством України, висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” з державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 17 574,47 грн. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” за вих. №2310/21-02 від 23.10.2021 (вх. №15765/13 від 25.10.2021 відповідно до даних Київської митниці).
Отже, митниця не виконала процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на неї вищезазначеними нормами законодавства, зокрема Порядком 643, безпідставно проігнорувавши обов`язок щодо повернення позивачу надмірно сплачених коштів та підготовки відповідного висновку.
Разом із тим, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за даних обставин справи належним способом відновлення порушеного права позивача, який є ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача, є саме зобов`язання відповідача підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” з державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 17 574,47 грн. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Текссол-С” за вих. №2310/21-02 від 23.10.2021.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.