ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 520/2047/24
адміністративне провадження № К/990/50031/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 520/2047/24,
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мандриком Владиславом Володимировичем, на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року, прийняте в складі: головуючої судді Кухар М.Д., і на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Чалого І.С., суддів - Ральченка І.М., Катунова В.В.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) з вимогами:
1.1. визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 грн у розрахунку на місяць, пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.03.2022 по 02.06.2022, 23.06.2022 по 30.07.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;
1.2. зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 грн у розрахунку на місяць, пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.03.2022 по 02.06.2022, 23.06.2022 по 30.07.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;
1.3. визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн у розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, 29.09.2022 по 28.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;
1.4. зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, 29.09.2022 по 28.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач указував на те, що у період з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022 він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті - місто Харків Харківської області. Цей факт підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_2 від 18.12.2023 №13/15/2190. 01.08.2022 позивач отримав поранення, пов`язане з виконанням останнім обов`язків військової служби із захистом Батьківщини. У зв`язку з цим у період з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, з 29.09.2022 по 28.04.2023 він перебував на стаціонарному лікуванні. Позивач уважав, що за вказані спірні періоді він набув права на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка відповідачем протиправно не виплачена.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.  ОСОБА_1 з 01.03.2022 по 30.05.2023 проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 .
4. До списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 зарахований 01.03.2022 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.03.2022 №45. Зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 виключений 30.05.2023, що підтверджується витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.05.2023 №152.
5. Під час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_1 в періоди з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі міста Харкова Харківської області, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 18.12.2023 №13/15/2190.
6. 01.08.2022 під час бойового зіткнення з диверсійно-розвідувальною групою збройних сил російської федерації поблизу населеного пункту Байрак Харківської області, позивач отримав поранення.
7. З витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.08.2022 №1275 «Про результати проведення службового розслідування», установлено, що поранення рядового ОСОБА_1 отримане під час проходження військової служби та пов`язане з виконанням останніми обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини, під час відсічі збройній агресії російської федерації проти України, в зоні ведення бойових дій в районі населеного пункту Байрак Харківської області. Поранення рядового ОСОБА_1 не пов`язано з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та відбулося не під час вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, не спричинено собі навмисно.
8. У зв`язку із отриманням бойового поранення, позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: відповідно до первинної медичної картки форми №100 ОСОБА_1 був госпіталізований 01.08.2022. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8489 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 01.08.2022 по 28.08.2022; відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.09.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 28.08.2022 по 10.09.2022; відповідно до виписного епікризу №12700 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.09.2022 по 29.09.2022; відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4815/2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.09.2022 по 28.04.2023.
9. Після виписки з лікування ОСОБА_1 29.04.2023 до місця служби не повернувся. Результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 були затверджені наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.05.2023 за №1865. 07.05.2023 до Територіального управління ДБР у місті Краматорську направлено відповідне повідомлення для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за фактом дезертирства ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України. 09.05.2023 відповідні відомості внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №62023170020000909.
10. Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування йому 100 000,00 грн додаткової винагороди, відповідно до пункту 1 Постанови № 168, за безпосередню участь у бойових діях у періоди з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022; перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у періоди з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, з 29.09.2022 по 28.04.2023, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
11. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 у задоволенні позову відмовлено. 
12. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за безпосередню участь в бойових діях ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн, пропорційно на місяць, а саме: у квітні 2022 року за період з 01.03.2022 до 31.03.2022 в сумі 98 500,00 грн; у травні 2022 року за період з 01.04.2022 до 30.04.2022 в сумі 98 500,00 грн, у червні 2022 року за період з 01.05.2022 до 31.05.2022 в сумі 98 500,00 грн, у липні 2022 року за період з 01.06.2022 до 02.06.2022 та з 13.06.2022 до 30.06.2022 в сумі 75 516,67 грн, у серпні 2022 року за період з 01.07.2022 до 31.07.2022 в сумі 98 500,00 грн. 
13. Щодо виплати додаткової винагороди за час перебування на лікуванні, то суд першої інстанції наголосив, що жодних медичних документів військова частина від ОСОБА_1 не отримувала, на момент звернення до суду позивач до місця служби не повернувся, а отже, на підставі пункту 10 вимоги Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 він не може бути включеним до списків військовослужбовців, визначених у наказі про виплату додаткової винагороди, у розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн.
14. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 змінено з мотивів і підстав відмови в задоволенні вимог позову. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 залишено без змін.
15. Приймаючи зазначену постанову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що після закінчення лікарняного військовослужбовець повинен був звернутися до свого безпосереднього начальника з відповідною підтверджувальною медичною документацією, на підставі якої командир підрозділу (безпосередній начальник) повинен підготувати рапорт. У рапорті зазначається періоди перебування на лікуванні та долучається підтверджувальна медична документація. Водночас, як установлено матеріалами справи, ОСОБА_1 до місця служби не повернувся, до безпосереднього начальника з будь-якими заявами чи рапортами не звертався, відповідну медичну документацію, яка підтверджує періоди перебування на лікуванні, не надав.
16. Також суд апеляційної інстанції вказав, що в матеріалах справи містять адвокатський запит представника ОСОБА_1 - Мандрика В.В. до ВЧ НОМЕР_1 , в якому представник просив надати інформацію та відповідні документи про виплату (чи невиплату) щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, ОСОБА_1 , у зв`язку з пораненням та лікуванням за період з 01.08.2022 по 28.04.2023. До цього запиту представник позивача долучив: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію ордера на надання правової допомоги; копію форми №100; копію виписки із медичної карти амбулаторного (станціонарного) хворого №8489; копію виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного) хворого від 10.09.2022; копію виписного епікризу №12700; копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4815/2022; копію свідоцтва про хворобу №372. Хоч фактично в жовтні 2023 року представником позивача було направлено копії медичних документів до ВЧ НОМЕР_1 , однак цей запит не містив жодних правових підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 , адже по своїй суті не містив вимог про здійснення нарахування спірної додаткової винагороди.
17. За твердженням суду апеляційної інстанції, оскільки позивач у передбаченому законом порядку не звертався до безпосереднього начальника із рапортом та відповідною медичною документацією, відповідачем не приймалося жодного рішення з приводу виплати додаткової винагороди, що свідчить про відсутність протиправних дій з його боку.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
18. 24.12.2024 до Суду надійшла касаційна скарга позивача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024. 
19. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, просив їх скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а справу направити для нового розгляду до суду першої інстанції.
20. Підставою для касаційного оскарження скаржник визначив пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
21. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник зазначив, що на дату звернення до суду касаційної інстанції відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 1 Постанови №168 у контексті правовідносин, що виникають з приводу невиплати додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі у розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини. 
22. Йдеться про застосування зазначеної норми з урахуванням таких обставин: факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини, який мав місце після заявлених спірних періодів; звернення військовослужбовцем за виплатою вказаної винагороди через свого представника із заявою; надання як додатків до заяви копій медичних документів, а не їх оригіналів.
23. Скаржник зазначав, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 №901 затверджено Порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до норм цього Порядку заклади охорони здоров`я здійснюють обмін документами з військовими частинами через систему електронного документообігу. 
24. Скаржник наголосив, що положення Постанови №168 не встановлюють обов`язку особистого звернення військовослужбовця для отримання відповідних виплат. Факт самовільного залишення військової частини мав місце після періодів, які є предметом розгляду у цій справі, і не впливає на реалізацію права позивача на виплати.
25. За наслідком автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Смоковичу М.І., Мацедонській В.Е.
26. Суд ухвалою від 15.01.2025 відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою.
27. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
V. Джерела права 
28. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
29. Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
30. Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
31. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
32. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260).
33. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
34. Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
35. Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
36. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
37. Так, відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
38. Редакція зазначеної Постанови, в тому числі її пункту 1, неодноразово змінювалася.
39. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 (далі - Постанова №400; набрала чинності 02.04.2022 та застосовується з 24.02.2022) пункт 1 Постанови №168 доповнено, серед іншого, абзацами такого змісту:
«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), -виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)».
40. З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, які доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01.06.2022), а потім Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29. Такими рішеннями регламентовано порядок документального підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях та заходах.
41. У пункті 7 Окремого доручення №912/з/29 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).
42. Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
43. У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
44. У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» внесено зміни до пункту 1, зокрема: слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено та після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора».
45. Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233 (який застосовується з 01.02.2023) внесено зміни до Порядку № 260, зокрема доповнено цей Порядок новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
46. Пунктом 10 розділу ХХХІV Порядку № 260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
47. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем (пункт 11 розділу ХХХІV Порядку № 260).
48. Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки (пункт 12 розділу ХХХІV Порядку № 260).
49. Пунктом 14 розділу ХХХІV Порядку №260 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:
самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади, - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження), - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;
добровільно здалися в полон, - з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника);
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом), - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство.
VI. Позиція Верховного Суду
50. Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача, відповідно до Постанови №168, на нарахування й виплату збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди за період його безпосередньої участі в бойових діях і за період його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням.
51. Суди попередніх інстанцій встановили, що за спірний період безпосередньої участі в бойових діях, а саме з 01.03.2022 по 02.06.2022, 23.06.2022 по 30.07.2022, ОСОБА_1 було виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн, пропорційно на місяць. Скаржник не навів мотивів незгоди з висновками судів попередніх інстанцій у цій частині позовних вимог (пункти 1.1. та 1.2. позовної заяви), у зв`язку з цим Суд не надає оцінки рішенням судів попередніх інстанцій в указаній частині.
52. Предметом перевірки Суду в межах доводів касаційної скарги є правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права у правовідносинах щодо виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди за інший спірний період, а саме з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, 29.09.2022 по 28.04.2023, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманим пораненням (пункти 1.3. та 1.4. позовної заяви).
53. Щодо виплати позивачу додаткової винагороди за час такого лікування, то суд першої інстанції зазначив, що жодних медичних документів військова частина від позивача не отримувала, на момент звернення до суду позивач не повернувся до місця служби, а отже, він не може бути включеним до списків військовослужбовців, визначених в наказі про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн. Водночас суд апеляційної інстанції вказав, що після закінчення лікарняного військовослужбовець мав звернутися із медичною документацією до свого безпосереднього начальника. Позивач цього не зробив і відповідних матеріалів не надав. Представник позивача скерував адвокатський запит до відповідача, долучивши копії медичних документів за спірний період. Однак суд апеляційної інстанції встановив, що цей запит не містив правових підстав для нарахування додаткової винагороди, оскільки за своїм змістом не містив вимог про здійснення нарахування спірної додаткової винагороди.
54. Суд у контексті спірних правовідносин уважає за необхідне зазначити таке.
55. Питання можливості отримання військовослужбовцями збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, у тому числі за період лікування, досліджувалося судом, зокрема у постанові Верховного Суду від 27.08.2025 у справі № 280/7364/23. 
56. У зазначеній постанові Верховний Суд указав, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100 000,00 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
57. Верховний Суд звернув увагу на те, що умовою її виплати є належне підтвердження фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з таким пораненням, а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
58. Підставою для виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
59. Верховний Суд виснував, що предметом доказування у таких справах має бути з`ясування (у сукупності): за якій конкретний період позивач не отримав належні йому грошове забезпечення та додаткову винагороду; чи перебував він у спірний період на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних); якщо перебував на лікуванні, то з яких причин - зокрема, чи було це пов`язано з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини; чи проходив він у такому випадку саме стаціонарне лікування; чи перебував він після тяжкого поранення у відпустках за станом здоров`я за висновками (постановами) військово-лікарської комісії; та чим це все підтверджується.
60. Проте суди попередніх інстанцій не з`ясовували зазначених обставин у їхній сукупності, зокрема не перевірили наявність підстав для виплати спірної додаткової винагороди за період з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, 29.09.2022 по 28.04.2023, обмежившись констатацією про недотримання позивачем процедури звернення за її нарахуванням і виплатою, а також фактом його неповернення до місця служби.
61. Суд зазначає, що у спірний період у цій справі механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначалися Окремим дорученням № 912/з/29 і Порядком № 260.
62. Постанова Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 № 901 «Про затвердження Порядку здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, військовими частинами і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки», на яку посилається скаржник в касаційній скарзі, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони виникли до її прийняття.
63. Водночас установлений Окремим дорученням № 912/з/29 та Порядком № 260 алгоритм виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є однаковим та передбачає такі етапи: 
1) отримання довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва); 
2) видання командиром військової частини наказу про виплату додаткової винагороди на підставі такої довідки.
64. Довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) оформлюється за підписом командира військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, на підставі наказу про отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва).
65. Матеріалами справи, що розглядається, підтверджено, що внаслідок вогнепального осколкового проникаючого поранення позивач був евакуйований до шпиталю для проходження стаціонарного лікування за встановленим порядком. За фактом отримання позивачем поранення відповідачем було призначено службове розслідування. 
66. У результаті проведення службового розслідування було встановлено, що поранення позивача, що мале місце 01.08.2022, отримане під час проходження військової служби та пов`язане з виконанням останніми обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини, під час відсічі збройній агресії російської федерації проти України, в зоні ведення бойових дій в районі населеного пункту Байрак Харківської області. Поранення позивача не пов`язано з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та відбулося не під час вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, не спричинено собі навмисно.
67. Наказом командира НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 04.08.2022 №1275 «Про результати проведення службового розслідування» наказано начальнику медичної служби ВЧ НОМЕР_1 , за необхідністю, направити встановленим порядком за місцем лікування позивача довідку про обставини отримання поранення.
68. Указана довідка про обставини отримання позивачем поранення у матеріалах справи відсутня.
69. Суди попередніх інстанцій не встановили чи була оформлена така довідка відповідачем і чому на її підставі останнім не було видано наказу про виплату додаткової винагороди з моменту зарахування позивача на стаціонарне лікування після евакуації до медичного закладу, як того вимагає встановлений алгоритм.
70. Не відповівши на зазначені питання, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову за весь спірний період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
71. Щодо твердження судів попередніх інстанцій про обов`язковість подання позивачем рапорту чи заяви для виплати додатковї винагороди, то Суд звертає увагу на те, що з 30.05.2023 позивач виключений зі списків особового складу частини. Представником позивача до відповідача направлено запит стосовно підстав ненарахування та невиплати додаткової винагороди, до якого додано копії документів, що підтверджують проходження позивачем лікування у спірний період, що судами попередніх інстанцій не спростовано. Обов`язок щодо нарахування та виплати додаткової винагороди покладається на командира військової частини і виникає за наявності належних документів, що підтверджують факт поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (зокрема, довідки про обставини отримання поранення), а також документального підтвердження перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні. Отже, якщо факт поранення позивача та відповідні обставини щодо його лікування підтверджені належними доказами, то право на отримання додаткової винагороди не залежить від форми звернення.
72. Щодо посилання судів попередніх інстанцій на неповернення позивача на місце служби після завершення лікування з лікувального закладу 29.04.2023, то Суд звертає увагу, що пункт 14 розділу ХХХІV Порядку № 260 передбачає, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника). Водночас зазначена норма не передбачає позбавлення військовослужбовця права на додаткову винагороду за інші періоди служби (або лікування), що передували місяцю вчинення такого порушення.
73. У постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого статтею 2 та частиною четвертою статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
74. Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
75. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
76. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
77. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
78. Отже, Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права та не встановлено фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи по суті спору за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, 29.09.2022 по 28.04.2023, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
79. Під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
80. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
81. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ: 
82. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
83. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн у розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, 29.09.2022 по 28.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум і зобов`язання нарахувати та виплатити таку додаткову винагороду, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
84. Судові витрати не розподіляються.
85. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська 
Судді: В.Е. Мацедонська
М.І. Смокович