Справа № 456/636/26
Провадження № 3/456/548/2026

ПОСТАНОВА
іменем України

12 березня 2026 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н. М. ,розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, жительку АДРЕСА_1 ,
- за ч.1 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 року близько 14:13 год. неповнолітня ОСОБА_1 , вчинила дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки з магазину «Аврора» в м. Стрий по вул. Коссака,4-Г, Львівської області разом із ОСОБА_2 на суму 389, 17 грн без ПДВ, а саме адаптер зарядний мережевий вартістю 290,83 грн без ПДВ, кабель USB-Type-C вартістю 57,50 грн без ПДВ, набір патчів для обличчя вартістю 40,83 грн без ПДВ, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.
 
Правопорушниця свою вину у судовому засіданні визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненному та просить суворо не карати. Додатково пояснили, що до вчинення правопорушення її спонукнув хлопець ОСОБА_2 , якого вона намагалася переконати у зворотньому.
Суд, заслухавши пояснення правопорушниці, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.
Окрім особистого визнання, вина неповнолітньої ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доводиться матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №211427 від 20.01.2026 року, заявою представника потерпілого про притягнення до відповідальності правопорушниці, довідками про вартість викраденого майна, поясненнями неповнолітньої ОСОБА_1 від 20.01.2026 року, а також ОСОБА_2 від 20.01.2026 року, фото та відеозаписами з камери спостереження.
Диспозицією ч. 1 статті 51 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.
Враховуючи наведене, особу правопорушниці, суд приходить до висновку, що в діях неповнолітньої ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, оскільки остання вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. 
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
За змістом ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, 139, ч. 3 ст. 154, ч. 2 ст.156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185 КУпАП) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У свою чергу, згідно з ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
Беручи до уваги вищевикладене, вирішуючи питання щодо виду та міри відповідальності, суд бере до уваги обставини справи та особу правопорушниці ОСОБА_1 .. Зокрема, судом встановлено, що неповнолітня щиро розкаялася у вчиненому, визнала свою вину та усвідомила протиправність власних дій. Також суд враховує її молодий вік, що свідчить про недостатній рівень життєвого досвіду та сформованості правосвідомості.
Крім того, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що роль неповнолітньої ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення була другорядною, а її дії значною мірою були зумовлені впливом іншої особи, яка фактично спонукала її до вчинення дрібного викрадення майна. Суд також враховує, що інший учасник правопорушення – ОСОБА_2 вже притягнутий до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.
Оцінюючи наведені обставини, суд доходить висновку, що застосування до неповнолітньої ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу чи інших заходів відповідальності не є необхідним для досягнення мети адміністративного провадження, зокрема її виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.
З урахуванням викладеного, керуючись принципами індивідуалізації відповідальності та гуманізму щодо неповнолітніх, суд вважає за доцільне застосувати до правопорушниці ОСОБА_1 положення статті 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено можливість застосування до неповнолітніх заходів впливу.
За таких обставин суд приходить до переконання, що достатнім та обґрунтованим заходом реагування у даній справі буде застосування до неповнолітньої ОСОБА_1 заходу впливу у вигляді попередження, що відповідатиме меті виховного впливу, сприятиме формуванню у неї поваги до вимог закону та запобігатиме вчиненню нею правопорушень у майбутньому.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Втім, враховуючи те, що суд застосовує до неповнолітньої ОСОБА_1 захід впливу, передбачений ст.24-1 КУпАП, що не є накладенням адміністративного стягнення, судовий збір із неповнолітньої ОСОБА_1 не стягується.
Керуючись ст.ст. 13, 24-1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, та застосувати до неї захід впливу у виді попередження.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.
Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Назар ЯНІВ