ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14641/21 Суддя (судді) першої інстанції: Птичкіна В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України та просив суд:
- визнати протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Департамент управління майном Національної поліції України підготувати всі необхідні документи для проведення виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманою інвалідністю.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказував на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.
У серпні 2021 року позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, яку було прийнято судом ухвалою від 22.11.2022, та продовжено розгляд справи із наступними позовними вимогами:
- визнати протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ підготувати всі необхідні документи для проведення виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманою інвалідністю.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року провадження у справі № 640/14641/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України закрито згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).
Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення у справі № 640/14641/21 повністю, ухвалити нове судове рішення в якому визнати відмову у виплаті одноразової грошової допомоги безпідставною і противоправною та зобов`язати Департамент фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку МВС України підготувати всі необхідні документи для проведення виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманою інвалідністю.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2026 року та від 23 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу на необхідність дотримання на рівні національного судочинства принципу «res judicata», наголошуючи, що жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом сторін у справі, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови набрання законної сили рішенням у тотожному позові, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Так, у межах справи №753/14108/17 ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання виплатити компенсацію у зв`язку з отриманою інвалідністю згідно з ст. 23 Закону України «Про міліцію».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2018, яке набрало законної сили 20.05.2019, у задоволенні позову відмовлено.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 у справі № 753/645/17 Міністерством внутрішніх справ України складено висновок від 26.04.2018, яким прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні та виплаті компенсаційних сум відповідно до Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1994 № 290 за рахунок бюджетних коштів, передбачених на утримання МВС України.
Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з позовом №753/14108/17 про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виплатити компенсацію у зв`язку з отриманою інвалідністю згідно з ст. 23 Закону України «Про міліцію».
Аналіз наведеної справи свідчить про те, що у справі №753/14108/17 ОСОБА_1 оскаржував відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті компенсаційних сум відповідно до Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1994 № 290 за рахунок бюджетних коштів, передбачених на утримання МВС України.
У межах справи № 640/14641/21 позивач просив суд:
- визнати протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ підготувати всі необхідні документи для проведення виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманою інвалідністю.
Позивач мотивував позовні вимоги тим, що у зв`язку з встановленою довічно ІІ групою інвалідності, він має право на отримання компенсації згідно зі ст. 23 Закону України "Про міліцію".
Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (далі - Закон №565-XII), Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника (далі - Порядок № 850).
Згідно з ч. 6 статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
07 листопада 2015 року Закон №565-XII втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02 липня 2015 року №580-VІII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІII).
При цьому, у пункті 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
На виконання вимог статті 23 Закону №565-XII постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника.
Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Пунктами 7-9 Порядку №850 закріплено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
З наведеного вбачається, що обов`язок прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги і надіслання такого рішення керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, покладений безпосередньо на Міністерство внутрішніх справ України.
З 07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ), згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».
Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Пунктом 4 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Тобто, Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, як суб`єкт владних повноважень, після надходження документів щодо виплати грошової допомоги, готує висновок щодо виплати грошової допомоги та направляє його разом з доданими документами до Міністерства внутрішніх справ України, яке за результатами розгляду документів повинно прийняти рішення про виплату чи відмову у виплаті допомоги.
У грудні 2019 року Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України надав відповідь, в якій вказав, що позивач не подав усіх необхідних документів, перелік яких встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 "Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції". Також відповідач вказав, що відповідно до Порядку № 707 позивач не має права на одноразову грошову допомогу в зв`язку з отриманою інвалідністю, оскільки він брав участь у міжнародних миротворчих операціях.
Колегія суддів зазначає, що у спірному випадку на Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України покладені обов`язки щодо збору пакету документів, підготовки висновку та направлення їх до Міністерства внутрішніх справ України для подальшого прийняття рішення.
Відповідно, позивач просить зобов`язати Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ підготувати всі необхідні документи для проведення виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманою інвалідністю.
З проведеного порівняльного аналізу суб`єктного складу сторін та предмету спору в наведених вище адміністративних справах встановлено, що ОСОБА_1 сформував до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України не аналогічні позовні вимоги.
Судова колегія враховує, що матеріально-правова вимога позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманою інвалідністю частково перетинається з позовними вимогами у межах справи № 753/14108/17, проте зумовлена різними рішеннями та різними підставами. 
Це свідчить про відсутність тотожності предмету та правової підстави позову зі справою № 753/14108/17, оскільки позовні вимоги стосуються інших нормативних підстав та оскарження інших дій Міністерства внутрішніх справ України, які не були і не могли бути предметом судової оцінки у справі №753/14108/17, оскільки не охоплені змістом позовних вимог.
Відповідно, підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України відсутні.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Вимоги апелянта про постановлення апеляційним судом рішення про задоволення позовних вимог судова колегія залишає без задоволення, з огляду на відсутність відповідних повноважень за наслідками перегляду ухвали про закриття провадження у справі. 
Відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 312, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року скасувати, справу № 640/14641/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко