Справа № 635/10273/13-к
Провадження № 1/545/2/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
з секретарем     ОСОБА_2 ,
прокурорів     ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого     ОСОБА_6 ,
захисника     ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Полтаві у режимі відеоконференції, кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,
встановив:
в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурором ОСОБА_5 05.11.2025 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обгрунтування зазначено, що ОСОБА_6 злочин за ч. 2 ст. 190 КК України вчинено у період з 26.05.2011 по 15.06.2011, тобто з часу скоєння злочину минуло більше 5 років. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України відповідно до ст.12 КК України віднесено до нетяжкого злочину, а отже, законодавством згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено строк давності притягнення до кримінальної відповідальності 5 років. ОСОБА_6 по вказаному кримінальному провадженню перебував у розшуку в період з 19.02.2025 по 30.04.2025, але враховуючи те, що до 2016 року ОСОБА_6 не перебував у розшуку, застосовуються положення ч. 1 ст. 49 КК України.
Крім того, захисник  ОСОБА_7 у судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст.190 КК України за епізодами вчинення злочинів 22.06.2011 стосовно потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з часу вчинення кримінальних правопорушень минуло 5 років. Сторона захисту стверджує, що строк давності протягом п`яти років з часу вчинення злочинів не зупинявся, так як ОСОБА_6 перебував за місцем проживання, йому не було відомо про оголошення його у розшук, будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду він не вчиняв. Матеріали кримінальної справи містять постанову Харківського районного суду Харківської області від 11.10.2013, якою підсудний був оголошений у розшук, однак докази, що свідчили б саме про ухилення ОСОБА_6 від суду, відсутні. Не вважає достатніми доказами листи органів поліції про заведення оперативно-розшукової справи, так як інформація щодо будь-яких вжитих заходів відсутня. Зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення ОСОБА_6 від суду. Враховуючи, що протягом п`яти років з часу вчинення злочинів за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто станом на 26.05-22.06.2016, ОСОБА_6 не вчиняв нових злочинів (обвинувальні вироки відсутні), то підстави для переривання строку давності відсутні.
Також 13.11.2025 прокурор ОСОБА_10 надіслала до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначила, що відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_6 злочин було вчинено останнім 02.03.2009. Оскільки подія злочину відбулась більше ніж 15 років тому, просить суд звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання про закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності. Зазначила, що події злочину за ч. 2 ст. 190 КК України відбувалися у період з 26.05.2011 по 15.06.2011, тобто з часу скоєння злочину минуло більше 5 років.
Прокурор ОСОБА_3 заперечувала щодо закриття кримінального провадження, оскільки особу було оголошено у розшук, а тому строки давності притягнення ОСОБА_6 зупинилися.
Прокурор  ОСОБА_4 в судовому засіданні подане раніше клопотання прокурора  ОСОБА_10 не підтримав та просив залишити його без розгляду.
Захисник  ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора та просила суд його задовольнити.
ОСОБА_6 погодився з позицією захисника, підтримав клопотання прокурора та захисника про звільнення від кримінальної відповідальності. Про оголошення його у розшук постановою Харківського районного суду Харківської області від 11.10.2013 йому відомо не було, від органів досудового розслідування та суду він не переховувався. До 2016 року ОСОБА_6 перебував вдома у м. Богодухів Харківської області та ніхто його не розшукував. Від явки до суду не ухилявся, оскільки з 2010 року не отримував судові повістки.
Заслухавши учасників кримінальної справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до перехідних положень розділу ХІ п. 11 КПК України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_6 вчинив злочин за ч. 2 ст.186 КК України 02.03.2009 та за епізодами обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України вчинив злочини у період з 26.05.2011 по 22.06.2011.
Судом встановлено, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 11.10.2013 виділено з матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, матеріали справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України в окреме провадження.
Цією постановою ОСОБА_6 оголошено у розшук.
Відповідно до повідомлення начальника Харківського РВ (за обслуговуванням Харківського району та м. Люботин) ГУМВС України в Харківській області №7773 від 12.02.2014, розшук ОСОБА_6 від 07.10.2013 здійснює Жовтневий РВ ГУМВС України в Харківській області.
Як вбачається з листа №93/13966 від 15.10.2015 начальника Харківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, у відношенні ОСОБА_6 , 1989 р.н. Жовтневим РВ м. Харкова заведено ОРС «Розшук» №6511106 в рамках якої здійснюється його розшук та на даний час вживаються оперативно-розшукові заходи зі встановлення місцезнаходження розшукуваного, при надходженні будь-якої інформації або затриманні розшукуваного буде повідомлено.
Відповідно до повідомлення №8642/119-90/05/14-2016 від 18.07.2016 т.в.о. начальника Харківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, державний розшук у відношенні гр. ОСОБА_6 , 1989 р.н. Харківським ВП не оголошувався у зв`язку з тим, що у відношенні останнього Жовтневим ВП Київського відділу ГУНП в Харківській області заведено ОРС №6511106 від 07.10.2013 та оголошено державний розшук, ЄРДР №65111030 від 15.11.2011, за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Ухвала щодо розшуку гр. ОСОБА_6 була направлена до Жовтневого ВП Київського відділу ГУНП в Харківській області для доручення до вищевказаної ОРС.
У повідомленні начальника Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області №1058/119 від 05.02.2018 зазначено, що 06.01.2018 слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України, після чого ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_14 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.02.2025 ОСОБА_6 оголошено в розшук та провадження у справі за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України зупинено.
Згідно повідомлення Харківського РУП №1 ВП №3 ГУНП в Харківській області №6425/119-90/02/14-2025 від 05.04.2025 встановлено, що в ході проведених заходів обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був засуджений 02.10.2023 Овідіопольським районним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 22.11.2023 вибув до ДУ «Диканівська ВК (№12)» Харківської області для відбування покарання. Розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було припинено.
Крім того, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2018 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів (дата вчинення злочинів з 01.06.2017 по 12.09.2017), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з іспитовим строком на 2 роки.
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину (дата вчинення 17.07.2019), передбаченого ч.2 ст. 190, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.02.2023 ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину (дата вчинення липень 2022 року), передбаченого ч. 2 ст. 190, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці.
Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.03.2023 ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів (дата вчинення 15.10.2018, 11.04.2019, 01.05.2019), передбачених ч. 2 ст. 190, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.
З 22.11.2023 ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ «Диканівська ВК (№12)» Харківської області.
Відповідно до ст. 11-1 ч.2 КПК України (в редакції 1960 року), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, згідно із ст. 12 КК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
За ч. 2, 3 вказаної статті КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005р., особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 Кримінального Кодексу України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину невеликої, середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 злочини за ч. 2 ст. 190 КК України були вчинені у період з 26.05.2011 по 22.06.2011. У розшук ОСОБА_6 було оголошеного постановою суду 11 жовтня 2013 року, 07.10.2013 заведено розшукову справу та оголошено його державний розшук.
У подальшому 06.01.2018 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення злочинів у період з 01.06.2017 по 12.09.2017 та судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як вже зазначалася вище ОСОБА_6 було вчинено ряд злочинів та за останнім вироком суду він на теперішній час відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Отже, перебіг строку давності було зупинено з 11 жовтня 2013 року, а потім перервано після вчинення ним злочинів, за останній із яких ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, перебування у розшуку свідчить про ухилення ОСОБА_6 від суду та зупиняє перебіг давності притягнення до відповідальності, а вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді трьох років позбавлення волі, перериває перебіг давності притягнення до відповідальності та унеможливлює звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора ОСОБА_5 та захисника  ОСОБА_7 про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України за закінченням строків давності.
Крім того, клопотання прокурора ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України слід залишити без розгляду, оскільки прокурор  ОСОБА_4 в судовому засіданні не підтримав його.
Згідно ст. 262 КПК України (в редакції 1960 року), прокурор підтримує перед судом державне обвинувачення, бере участь у дослідженні доказів, подає суду свої міркування з приводу застосування кримінального закону і міри покарання щодо підсудного. Прокурор, підтримуючи обвинувачення, керується вимогами закону і своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на розгляді всіх обставин справи. 
Стаття 16-1 КПК України (в редакції 1960 року) закріплює, що прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.
Тому, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, зважаючи на позицію прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання слід залишити без розгляду, не вирішуючи його по суті.
Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), 
постановив:
у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 та захисника  ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та закриття кримінальної справи стосовно нього за ч. 2 ст. 190 КК України – відмовити.
Клопотання прокурора  ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та закриття кримінальної справи стосовно нього за ч. 2 ст. 186 КК України – залишити без розгляду.
Постанова оскарженню не підлягає.
Текст постанови складено 11.03.2026.

Суддя         ОСОБА_1