Справа №751/158/26 
Провадження №2/751/1038/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К. 
за участю секретаря Решетник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - 

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача
ТОВ «ГРОШІ 247» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4721 від 12.12.2024 у розмірі 18 000 грн та понесені судові витрати на сплату судового збору. 
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2024 між ТОВ «ГРОШІ 247» та ОСОБА_1 в електронній формі, а саме за допомогою Веб-сайту кредитодавця (https://groshi247.com/) шляхом ідентифікації споживача одноразовим ідентифікатором та надалі безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу Споживача кредитних коштів, було укладено Договір про споживчий кредит № 4721. Згідно умов укладеного договору позикодавець надає позичальникові строком на 30 днів грошові кошти в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. На виконання умов договору позикодавцем через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon було перераховано на рахунок позичальника грошові кошти у сумі 6 000 грн, тобто свої зобов`язання за умовами Договору про споживчий кредит № 4721 від 12.12.2024 виконав у повному обсязі та надав відповідачу у користування грошові кошти, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків не виконав, грошові кошти у визначені Договором строки не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 03.12.2025 становить 18 000,00 грн., з яких: 6 000,00 грн основний борг; 12 000,00 грн - відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова 23.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 
12.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту Кредитодавця (https://groshi247.com/) укладено Договір про споживчий кредит № 4721, в електронному вигляді, шляхом ідентифікації споживача та підписання договору одноразовим ідентифікатором (а.с.8-11).
Згідно із п. 2.1. укладеного сторонами Договору про споживчий кредит, погоджено, що Позикодавець надає Позичальникові відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6 000,00 грн, шляхом безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу Споживача НОМЕР_2, на умовах строковості, зворотності, платності, а Споживач зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом.
Відповідно до п. 2.5. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 (тридцять) днів до 11.01.2025.
Пунктом 2.5.2. Договору передбачено, що у разі якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений умовами Договору нарахування процентів проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами у розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (порушення грошового зобов`язання).
У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до договору про споживчий кредит, вказано: дату платежу 12.01.2025 року; платіж за тілом кредиту - 6 000,00 грн., платіж за відсотками 1 860,00 грн (а.с.10). 
Підписавши Договір № 4721 від 12.12.2024 позичальник підтвердив, що до укладення Договору отримав від кредитодавця інформацію, визначену у Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про споживче кредитування».
Як встановлено із підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого директором ТОВ «Профітгід» в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-765 від 02.10.2023 ТОВ «Профітгід» на підставі платіжної інструкції № 1823840885 здійснено 12.12.2024 успішний переказ грошових коштів у розмірі 6 000,00 грн на виконання умов кредитного договору №4721 на платіжну картку, реквізити якої відповідають реквізитам, наданим відповідачем при укладенні Договору про споживчий кредит від № 4721 (а.с.18).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін
Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що Договір про споживчий кредит № 1721 від 12.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» та ОСОБА_1 , укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Положенням ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За наявних матеріалів справи, кредитор ТОВ «ГРОШІ 247» взяті на себе зобов`язання за Договором № 4721 від 12.12.2024 виконав у повному обсязі надавши у розпорядження позичальника грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, в той же час відповідач як позичальник, який взяв на себе обов`язок повернення кредиту та відсотків у строк до 11.01.2025, умови Договору щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, та допустив виникнення заборгованості.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Як вбачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 4721 від 12.12.2024 заборгованість боржника ОСОБА_1 становить 18 000,00 грн, з яких: 6 000,00 грн основний борг; 12 000,00 грн - відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (а.с. 23-28).
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 зазначено, що плату за прострочення виконання зобов`язання врегульовано ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тобто ця норма конкретизує визначений у ст. 536 ЦК України обов`язок боржника сплачувати проценти за незаконне користування чужими грошовими коштами.
Отже, проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.
За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз наведеної норми дозволяє зробити висновок, що сторони за домовленістю можуть погодити у договорі інший розмір процентів річних, ніж встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України (на це звернув увагу Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2023 року у справі № 914/235/19).
Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ГРОШІ 247» просить суд стягнути з відповідача відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами у сумі 12000,00 грн, нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 2.5.2 договору про споживчий кредит від 12.12.2024 № 4721, в якому зазначено, що у разі, якщо споживач не повернув кредит в строк, встановлений договором, нарахування процентів встановлених п. 2.5 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (порушення грошового зобов`язання).
Водночас нормою п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Починаючи з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.
Оскільки відповідач уклав договір кредиту № 4721 12.12.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПКУкраїни, нараховані позивачем проценти в розмірі 12 000,00 грн. на підставі статті 625 ЦК України не підлягають до стягнення з відповідача.
Таким чином позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а до стягнення із відповідача підлягає заборгованість за договором про споживчий кредиту № 4721 від 12.12.2024 в загальній сумі 7860,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 6 000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в межах строку кредитування з 12.12.2024 по 11.01. 2025 р. в розмірі 1 860,00 грн.
При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.

V. Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с.1), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 057,78 грн (2 422,40х7 8600/18 000).
Керуючись 2,5,10-13,18,141,258-259,263-265, 273 ЦПК України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4721 від 12.12.2024 у розмірі 7 860 (сім тисяч вісімсот шістдесят) грн 00 коп. 
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» судові витрати у розмірі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн 78 коп судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Новозаводським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» (03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, офіс 214, код ЄДРПОУ 41803222); 

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).  

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко