Справа № 347/503/26
Провадження № 2/347/553/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої –судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄЙС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги мотивовані тим, що 25 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 732914481, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 1 000,00 грн.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та перерахував відповідачу кредитні кошти. У подальшому сума кредитної заборгованості була збільшена, у зв`язку з чим загальний розмір кредиту становив 22 000,00 грн.
Право вимоги за кредитним договором у подальшому було відступлено за договорами факторингу. Спочатку право вимоги перейшло від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», далі – до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом, на підставі договору факторингу від 11.07.2025 № 11/07/25-Е, право вимоги було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «ЄЙС». Передача права вимоги підтверджується відповідними реєстрами прав вимоги та актами приймання-передачі.
Позивач зазначає, що Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на момент подання позову загальна сума заборгованості становить 53 529,12 грн, з яких: 17 374,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 36 155,12 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн – штрафні санкції.
Позивач також повідомляє, що відповідача було належним чином поінформовано про наявність заборгованості та направлено досудову вимогу, однак борг добровільно погашений не був.
У зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість загальною сумою 53 529,12 грн, а також судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у вимогах позовної заяви подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам процесуального закону та дає суду підстави здійснювати розгляд без участі позивача.
Відповідач ОСОБА_1 , був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Незважаючи на це, Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, письмових клопотань та відзиву на позовну заяву не подав.
За таких обставин суд, керуючись положеннями статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому наявні правові підстави для ухвалення заочного рішення на основі наявних у матеріалах справи доказів.
Відповідно до вимог статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, 16 березня 2026 року Косівським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи, про що сторони були повідомлені у встановленому порядку.
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, перевіривши їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а також оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають задоволенню в межах встановлених судом обставин і правової оцінки доказів.
Із матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 732914481, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 1 000,00 грн, що підтверджується копією кредитного договору (а.с.16-19).
З наданих позивачем доказів убачається, що кредитний договір укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему первісного кредитора. Перед укладенням договору відповідач здійснив реєстрацію на офіційному веб-сайті кредитора, створив особистий кабінет позичальника, подав заявку на отримання кредитних коштів із зазначенням персональних даних та реквізитів банківської картки, а також підтвердив згоду з умовами кредитування шляхом використання одноразового ідентифікатора. Вказані обставини підтверджуються копією заявки на отримання грошових коштів у кредит (додаток № 5), копією правил надання грошових коштів у позику (додаток № 4), алгоритмом (порядком) дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (додаток № 6), алгоритмом (порядком) дій первісного кредитора (додаток № 8), а також довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі (додаток № 7).
Факт виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором та перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується копією платіжного доручення про перерахування коштів (додаток № 9) та довідкою і поясненнями первісного кредитора щодо перерахування коштів відповідачу (додаток № 30).
Із поданих матеріалів справи також убачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося за договорами факторингу. Зокрема, право вимоги було відступлено від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та витягу з реєстру прав вимоги № 145 від 03.08.2021 (додатки № 11–13). 
У подальшому право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 (додатки № 14–16). Надалі право вимоги було відступлено позивачу на підставі договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, що підтверджується витягом з реєстру боржників та актом приймання-передачі реєстру боржників (додатки № 17–19), а також платіжною інструкцією щодо сплати фінансування (додаток № 20).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, а також розрахунками первісного кредитора та попередніх кредиторів (додатки № 21–22), станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 53 529,12 грн, з яких: 17 374,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 36 155,12 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відомості про рух коштів за кредитним договором також підтверджуються випискою з особового рахунку (додаток № 23).
Отже, у своїй сукупності надані позивачем докази підтверджують факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, належний та безперервний перехід права вимоги до позивача, а також наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язання в установленому розмірі, що є підставою для часткового задоволення позову. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформленою в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 зазначеного Закону передбачено, що умови електронного договору можуть міститися в інших електронних документах шляхом відсилання до них, за умови забезпечення вільного доступу до таких документів. Сам по собі спосіб оформлення договору не є підставою для визнання його недійсним, якщо сторони мали можливість ознайомитися з його умовами.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, за допомогою одноразового ідентифікатора.
Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір № 732914481 від 25.06.2021, укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 , був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV2SM88, що підтверджується копією кредитного договору, довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, а також іншими матеріалами справи.
Відповідно до статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій (у тому числі електронній) формі та вважається таким, що відповідає письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в електронному документі та підтверджений електронним підписом. Отже, факт укладення кредитного договору № 732914481 від 25.06.2021 є належним чином підтвердженим матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язаний надати кредит, а позичальник — повернути його та сплатити проценти. З наданих до суду доказів убачається, що після укладення кредитного договору первісний кредитор перерахував відповідачу грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені відповідачем при поданні заявки, що підтверджується платіжним дорученням про перерахування коштів та довідкою первісного кредитора щодо здійснення такого перерахування.
Надалі право грошової вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на підставі договорів факторингу. Зокрема, на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги було відступлено від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 145 від 03.08.2021, актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження предмета факторингової операції.
У подальшому, на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 та платіжною інструкцією щодо сплати фінансування за відповідним реєстром прав вимоги.
Надалі між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЄЙС» було укладено договір факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, відповідно до якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором. Перехід права вимоги підтверджується витягом з Реєстру боржників та актом приймання-передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу, а також платіжною інструкцією щодо сплати фінансування.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Укладення кредитного договору свідчить про те, що сторони узгодили всі його істотні умови, зокрема розмір кредиту, порядок і строки його повернення та сплати відсотків, що підтверджує наявність волевиявлення відповідача на укладення такого договору.
Із наданих позивачем розрахунків заборгованості, виписки з особового рахунку та інших матеріалів справи вбачається, що станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором № 732914481 від 25.06.2021 становить 53 529,12 грн, з яких: 17 374,00 грн — заборгованість за тілом кредиту; 36 155,12 грн — заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн — штрафні санкції.
Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.
Отже, надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення кредитного договору ОСОБА_1 , отримання ним кредитних коштів, належний та безперервний перехід права вимоги до позивача та наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язання у зазначеному розмірі.
Разом з тим представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи додано копії договору про надання правничої допомоги, додаткової угоди до нього, акту приймання-передачі наданих послуг та розрахунок вартості виконаних робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом виконаної роботи, часом, витраченим адвокатом, та значенням справи для сторони.
Оцінюючи заявлену до стягнення суму, суд враховує, що дана справа є малозначною у розумінні ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України та розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України. Спір не є складним з фактичної чи правової точки зору, стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, правова позиція у подібних справах є усталеною, доказова база є типовою та складається переважно з письмових доказів, а розгляд справи здійснювався без виклику сторін.
Крім того, обсяг підготовлених процесуальних документів та характер наданих адвокатом послуг (складання позовної заяви, подання додатків, підготовка стандартних клопотань) не свідчать про значну складність чи надмірні витрати часу, що об`єктивно виправдовували б стягнення 7 000 грн.
З урахуванням принципів розумності, співмірності та справедливості, а також беручи до уваги необхідність забезпечення балансу інтересів сторін, суд доходить висновку про явну неспівмірність заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене, суд визначає розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2 000 грн, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України та є обґрунтованим і співмірним характеру та складності цієї справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з Відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Ураховуючи викладене, а також керуючись статтями 526, 530, 599, 611, 625, 1048–1050, 1054 ЦК України, та статтями 263–265, 268, 280–282 ЦПК України, суд —

В и р і ш и в:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором № 732914481 від 25.06.2021 у розмірі 53 529,12 грн (п`ятдесят три тисячі п`ятсот двадцять дев`ять гривень 12 копійок), а також 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) — у відшкодування сплаченого судового збору та 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) — у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк