Справа № 523/978/26
Номер провадження 3/523/771/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2026 року          м.Одеса
Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., захисника - Реви Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 02.01.2026 року о 17:00 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 730D», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №90/1 по вул.Семена Палія в м.Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покриву обличчя), - від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху».
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, забезпечивши явку свого захисника - Реви Д.С., з огляду на що, з урахуванням думки вказаного захисника, в силу приписів ст.268 КУпАП, суддя визнав за можливим здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні захисник Рева Д.С. просив долучити до матеріалів справи раніше подані ним письмові заперечення, в яких просив про закриття провадження та клопотав про виклик свідка - капрала поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення.
Заслухавши в судовому засіданні захисника Реву Д.С., дослідивши його письмові пояснення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить наступних висновків.
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. 
У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
В обґрунтування провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, УПП в Одеській області надало до суду матеріали, які містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557493 від 02.01.2026 року, складений стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
- довідку про отримання ОСОБА_2 посвідчення водія (а.с.4); 
- довідку про повторність вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_3 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП (а.с.5);
- направлення ОСОБА_2 на медичний огляд до КНП «ООМЦПЗ ООР» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.6); 
- відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників поліції на цифрових носіях – ДВД-дисках (а.с.7).
З урахуванням того, що матеріали справи є достатніми для її розгляду і вирішення по суті, а також беручи до уваги принцип процесуальної економії часу судового розгляду та недопущення безпідставного затягування розгляду справи, суддя вважає, що клопотання захисника Реви Д.С. про виклик свідка уявляється недоцільним і необґрунтованим, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
У своїх письмових запереченнях, в яких викладене також клопотання про закриття провадження, захисник Рева Д.С. посилається на численні порушення працівниками поліції чинного законодавства; не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не вилучення у останнього посвідчення водія.
До того ж, захисник вказує на те, що ОСОБА_1 був добровольцем з 2022 року та бійцем 28 ОМБ «Лицарів зимового походу», яка тримала оборону на найгарячіших напрямках та у період з 2022 по 2025 рік майже безперервно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій області, що підтверджується наданою захисником копією відповідної довідки.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Основного Закону та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Положеннями ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Обов`язок доведення інкримінованих певній особі обставин вчинення адміністративного правопорушення покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про такі адміністративне правопорушення, а суддя при розгляді справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості і права відшуковувати докази провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, за викладених в ньому обставин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 730D», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №90/1 по вул.Семена Палія в м.Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покриву обличчя), - від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху».
При цьому, Верховний Суд у справі №338/17 зауважив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП, працівники поліції мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
До того ж, Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020 року) зробив висновок, що протокол не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст.130 означеного Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В порядку п.2.5 ПДР, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом. 
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення або неналежність особи до суб`єкту адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності, а особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Частинами 2, 3 ст.266 КУпАП регламентовано, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено Наказом МВС України від 09 листопада 2015 №1452/735, про затвердження Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 №1413/27858.
Згідно ж з п.п.6,7 Розділу І цієї Інструкції, огляд водія на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);  лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) , а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З огляду на ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як вбачається з дослідженого суддею наявного в матеріалах справи відеозапису розглядуваних подій (а.с.7), транспортний засіб марки «BMW 730D», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди за участю іншого транспортного засобу.
Під час оформлення матеріалів означеної пригоди, працівник поліції повідомив про наявність у ОСОБА_1  ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager», на що вказана особа погодився, що зафіксовано на відеозаписі.
З відеоматеріалів убачається, що ОСОБА_1 тричі здійснив спроби пройти тестування на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager», але працівників поліції такий результат не задовольнив, внаслідок чого поліцейський, не пояснюючи підстави для прийняття такого рішення, озвучив про ухилення вказаного водія від проходження огляду на стан сп`яніння та про складення адміністративного протоколу за відмову від такого проходження, тобто за ст.130 КУпАП.
До того ж, зазначений відеозапис не містить пропозиції працівника поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що передбачено наведеною вище Інструкцією.
Крім того, на відеозаписі зафіксовані неодноразові висловлення ОСОБА_1 щодо його згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та невживання ним алкогольних напоїв.
За таких обставин, версія працівників поліції про те, що ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження огляду, не ґрунтується на доказах, які містяться в матеріалах справи, та не відповідають фактичним обставинам події.
Отже, за відсутності беззаперечних доказів свідомої та однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку, встановленому законом, суддя доходить висновку про відсутність в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Інші доводи, викладені у запереченнях захисника Реви Д.С., суддею детально не досліджуються і до уваги не приймаються, оскільки встановлені під час розгляду справи обставини події самі по собі є достатніми для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди використовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Так, за висновками Європейського суду з прав людини, викладених, зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.09.2011 року) та у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2018 року), Суд неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України».
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Наведені вище обставини обумовлюють висновок судді про те, що матеріалами розглянутої справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провина останнього не доведена та в діях зазначеної особи відсутні складові ознаки наведеного правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу або події адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.7, 36, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-284, 289 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Копію постанови направити ОСОБА_2 та для відома - до УПП в Одеській області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В. Шурупов